КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  

Апеляційне провадження:                                                                  Доповідач - Кулікова С.В.
 № 22-ц/824/6970/2023  

П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
м. Київ                                                                                            Справа № 361/5443/13-ц
 
17 травня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів  Судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді   - Кулікової С.В.
суддів                          - Олійника В.І.
                                     -  Сушко Л.П.
при секретарі              -  Кіпрік Х.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Мороза Віктора Павловича на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 серпня 2022 року, постановлену під головуванням судді Сердинського В.С., у цивільній справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Київської області Канцедал Олександра Олександровича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспорта для виїзду за кордон,-
в с т а н о в и в:
У вересні 2021 року приватний виконавець виконавчого округу Київської області Канцедал О.О. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа, в якому просив тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон боржника - ОСОБА_1 до погашення заборгованості за виконавчим документом в повному обсязі.
Подання мотивовано тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Канцедала О.О. знаходиться виконавче провадження                  № 65471824 з виконання виконавчого листа № 361/5443/13-ц, виданого 13.07.2015 року Броварським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 41 663,06 доларів США та 9 048 897,29 грн., а також судові витрати у розмірі 5 268 грн.
Ухвалою суду від 21 січня 2020 року замінено сторону стягувача ПАТ «Родовід Банк» на його правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал».
18 травня 2021 року постановою приватного виконавця відкрито виконавче провадження № 65471824, яку рекомендованим листом направлено боржнику, та вручено боржнику 09 червня 2021 року. Окрім цього, з метою забезпечення реального виконання рішення суду, 18 травня 2021 року та 15 червня 2021 року винесено постанову про арешт майна та коштів боржника у межах суми звернення стягнення, про що боржник повідомлений належним чином.
Приватним виконавцем на адреси боржника 16 серпня 2021 року направлено рекомендованим листом виклик № 15122, яким зобов`язано боржника з`явитися до виконавця 25 серпня 2021 року об 11:00 год. та надати документи і відомості, згідно із зазначеним у викликах переліком.
Боржник у зазначений час та дату не з`явився, законні вимоги приватного виконавця не виконав, про що складено акт від 25 серпня 2021 року.
Вжитими приватним виконавцем заходами встановлено, що ліквідного рухомого та нерухомого майна за боржником не зареєстровано. Коштів на виявлених рахунках боржника у банківських установах в розмірі, достатньому для задоволення вимог стягувача - недостатньо, боржник офіційно ніде не працює, пенсію не отримує.
На запит приватного виконавця щодо перетину боржником державного кордону України, Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України надано відповідь про те, що ОСОБА_1 перетинає державний кордон України.
Вважає, що боржник фактично ігнорує законні вимоги приватного виконавця та ухиляється від виконання рішення суду.
Наголошував, що з дати набрання законної сили рішенням суду та станом на день звернення до суду з даним поданням, боржник всю суму боргу на користь стягувача не сплатив, жодних дій для реального, фактичного та в повному обсязі виконання не вчинив, що вказує на ухилення від виконання рішення суду.
Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 серпня 2022 року подання приватного виконавця виконавчого округу Київської області Канцедал О.О. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспорта для виїзду за кордон задоволено.
Тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон боржника - ОСОБА_1 до погашення заборгованості за виконавчим документом в повному обсязі.
Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник ОСОБА_1 адвокат           Мороз В.П. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 серпня 2022 року та відмовити у задоволенні подання приватного виконавця.
Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначав, що задовольняючи подання, суд першої інстанції не врахував, що матеріали справи не містять доказів щодо можливості боржника виконати рішення суду, проте умисно ухилявся від його виконання, зокрема, не надано доказів того, що боржник вчиняє дії, що перешкоджають приватному виконавцю проведення ряду виконавчих дій.
Вказував, що суд не врахував, що ОСОБА_1 неналежним чином повідомлений про відкриття відносно нього виконавчого провадження № 65471824, оскільки він не отримував постанову про відкриття відповідного виконавчого провадження. При цьому, зауважував, що боржник уже тривалий час не мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . З 23 листопада 2018 року ОСОБА_1 зареєстрований та до початку війни з РФ проживав за адресою: АДРЕСА_2 , про що приватному виконавцю було відомо.
Також вказував на те, що судом не враховано, що ОСОБА_1 , всупереч твердженням приватного виконавця, не відмовляється виконувати рішення суду, що підтверджується листуванням з стягувачем стосовно оплати боргу, а також його реструктуризації.
Зауважував, що приватним виконавцем було накладено арешт на рахунки ОСОБА_1 у банківських установах, однак, грошові кошти, наявні на цих рахунках, не були списані в рахунок погашення заборгованості у межах виконавчого провадження.
Вважає, що приватним виконавцем не надано суду доказів вчинення всіх можливих заходів забезпечення виконання рішення суду, передбачених ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», перш ніж застосовувати обмеження боржника в праві виїзду за межі України.
Посилався на те, що судом не було прийнято до уваги наявність у боржника хвороби, яку можливо вилікувати лише за кордоном, шляхом трансплантації нирки, відтак заборона ОСОБА_1 виїзду за межі України порушуватиме його конституційні права, в тому числі і право на життя.
В судовому засіданні представник боржника ОСОБА_1 адвокат Мороз В.П. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Представник стягувача ТОВ «Вердикт Капітал» надіслав клопотання про розгляд справи без участі представника, тому колегія суддів вважала можливим проводити розгляд справи за відсутності представника стягувача.
Приватний виконавець Канцедал О.О. в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений, про причини неявки суду не повідомив, тому колегія суддів вважала можливим проводити розгляд справи у його відсутність.
Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., пояснення представника боржника, перевіривши матеріали справи та ухвалу суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2014 року в справі №361/5443/13-ц у задоволенні позову ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.
Рішенням Апеляційного суду Київської області від 09 червня 2015 року рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором № 77.1/АА-00198.07.2 від 21 листопада 2007 року в розмірі 41 663,06 доларів США та 9048897,29 грн., а також судові витрати в розмірі 5268 грн. В іншій частині позову ПАТ «Родовід Банк» відмовлено.
Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 січня 2020 року проведено заміну сторони виконавчого провадження у справі № 361/5443/13-ц за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме: замінено стягувача ПАТ «Родовід Банк» на його правонаступника - ТОВ «Вердикт Капітал».
Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 січня 2021 року поновлено ТОВ «Вердикт Капітал» строк на пред`явлення виконавчого листа у справі 361/5443/13-ц за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, виданого Броварським міськрайонним судом Київської області 13 липня 2015 року.
18 травня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедал О.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 65471824 з примусового виконання виконавчого листа № 361/5443/13-ц, виданого 13 липня 2015 року Броварським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором в розмірі 41 663,06 доларів США та 9 048 897,29 грн., а також судові витрати 5 268,00 грн.
Також, 18 травня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедал О.О. винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 .
Вказані постанови направлені боржнику ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ., про що свідчить список згрупованих поштових відправлень, що міститься в матеріалах справи.
З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що приватним виконавцем неодноразово скеровувався ряд запитів до пенсійного фонду України, до державної фіскальної служби України, з метою встановлення доходів боржника ОСОБА_1 , на що отримано відповіді про відсутність доходів.
15 червня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедал О.О. винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 
16 серпня 2021 року приватним виконавцем Кацедал О.О. направлено виклик ОСОБА_1 , з вимогою з`явитися до виконавця 25 серпня 2021 року.
Докази направлення даного виклику приватного виконавця боржнику також містяться в матеріалах справи.
У зв`язку з неявкою ОСОБА_1 приватним виконавцем Канцедалом О.О. складено акт, в якому зазначено, що боржник ОСОБА_1 до приватного виконавця 25 серпня 2021 року не з`явився. Будь-яких пояснень з приводу неявки та щодо невиконання рішення не надано.
Задовольняючи подання приватного виконавця, суд першої інстанції виходив з обізнаності боржника про існування заборгованості, врахував тривале невиконання боржником судового рішення щодо стягнення значної суми заборгованості, умисне ухилення боржника від його виконання, а також прийняв до уваги, що боржник, не виконуючи рішення суду, має можливість здійснювати виїзди за межі України.
Такий висновок суду ґрунтується на нормах матеріального та процесуального права.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України «Про виконавче провадження».
Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Відповідно до пункту 19 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.
Статтею 441 ЦПК України передбачено, зокрема, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом». Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.
Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Згідно статті 13 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право вільно пересуватися і обирати собі місце проживання в межах кожної держави. Кожна людина має право покинути будь-яку країну, включаючи й свою власну, і повертатися у свою країну.
Свобода пересування гарантована статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі Конвенції), частина друга якої передбачає: «Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною». При чому згідно ч. 3 указаної статті на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.
Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення прав громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.
Статтею 6 вказаного Закону встановлено перелік підстав для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, якщо громадянин України ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.
Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» (положення статті, які діяли на момент здійснення виконавчих дій) передбачено, що державний виконавець зобов`язаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених вищезазначеним законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.
Встановлено, що приватним виконавцем вжито низку заходів, спрямованих на примусове виконання виконавчого листа, а саме направлені запити до Пенсійного фонду України, Державної фіскальної служби України, Міністерства внутрішніх справ України, а також зроблено витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності та нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
Окрім того, приватним виконавцем для забезпечення реального виконання рішення винесені постанови про арешт майна та арешт коштів боржника.
Однак, вжиті приватним виконавцем заходи, відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», спрямовані на виконання рішення, фактично не досягли бажаного результату.
З відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 91-24969/0/15-21 від 09 липня 2021 року , наданої на запит приватного виконавця, вбачається, що боржник ОСОБА_1 має паспорт громадянина України для виїзду за кордон.
При цьому, відповідно до матеріалів виконавчого провадження, боржник неодноразово у період з 01 січня 2018 року по 23 червня 2021 року переміщувався через державний кордон України.
Отже, станом на час звернення приватного виконавця до суду з відповідним поданням про обмеження у праві виїзду за межі України боржника, рішення Апеляційного суду Київської області від 09 червня 2015 року у справі № 361/5443/13-ц  про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в розмірі 41 663,06 доларів США та 9 048 897,29 грн., а також судові витрати у розмірі 5 268 грн. - не виконано.
Посилання представника боржника щодо недоведеності факту ухилення боржника від виконання рішення, спростовуються встановленими судом обставинами.
Встановлено, що ОСОБА_1 протягом тривалого часу рішення суду не виконує, не здійснив жодного платежу на погашення заборгованості, не подав приватному виконавцю декларацію про доходи, відомості щодо дійсної адреси проживання, що беззаперечно свідчить про його ухилення від виконання рішення суду.
За таких обставин, тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України ґрунтується на законі та є необхідним для захисту прав стягувача.
Апеляційна скарга не містить обґрунтувань, щодо належного виконання ОСОБА_1 свого обов`язку, передбаченого ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження». У той же час, доказів добровільного виконання рішення суду боржник не надав.
Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.
Слід зазначити, що чинне законодавство не містить визначення поняття «ухилення» і практика Конституційного Суду України щодо його офіційного тлумачення відсутня.
У сучасній українській мові слово «ухилення» тлумачиться так: - відступати, відхилятися, вивертатися; - намагатися не робити чого-небудь, не брати участі в чомусь; уникати; - навмисно не давати відповіді на запитання або говорити про щось інше.
Отже, з огляду на викладене, значення словосполучення «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням», означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.
Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених частиною шостою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», як то утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з`являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.
Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.
Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.
Вирішуючи питання чи є ухилення боржника від виконання зобов`язань свідомим, суд має враховувати комплекс процесуальних дій, які були вжиті державним виконавцем для виконання рішення суду.
На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та підтвердженим матеріалами виконавчого провадження.
Встановлення наявності зобов`язання у боржника, в даному випадку грошового зобов`язання щодо сплати заборгованості, та факту ухилення останнього від його виконання (бездіяльність, свідоме невиконання зобов`язання), дозволяють при вирішенні подання керуватись положеннями частини другої статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», згідно з якою громадянинові України, який має паспорт для виїзду за кордон, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо такий громадянин ухиляється від виконання зобов`язань покладених на нього судовим рішенням, - до виконання цих зобов`язань.
З матеріалів справи вбачається, що рішення суду не виконується з 2015 року всупереч нормам статті 129-1 Конституції України, якою визначено, що рішення суду є обов`язковим до виконання, з урахуванням того, що боржнику відомо про наявність рішення суду щодо стягнення з нього заборгованості за кредитним договором, виконавчого провадження та вчинення виконавчих дій щодо виконання рішення суду про стягнення з нього заборгованості.
Проте, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 вчиняв будь-які дії щодо сплати заборгованості та виконання зобов`язання, покладеного на нього судовим рішенням, при цьому відсутні також і докази наявності об`єктивних причин, що унеможливлюють виконання боржником рішення суду повністю або частково або наявності непереборної сили, що унеможливлює виконання судового рішення.
Натомість, матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 , будучи достеменно обізнаним про відкриття виконавчого провадження відносно нього, до приватного виконавця не з`являвся, будь-яких заяв клопотань чи інших документів від нього не надходило, пояснень за фактом невиконання вимог виконавчого документа боржник не надавав та не повідомляв про заходи, що вживаються ним з метою його виконання, а також не надавав відомості про свої доходи та місце роботи, про майно та майнові права, про грошові кошти на рахунках у банках та фінансових установах, не подав декларацію про доходи та майно.
Окрім того, звернення до суду з поданням про обмеження боржника у праві виїзду за межі України є лише одним з механізмів, який виконавець може застосувати для забезпечення примусового виконання рішення суду з огляду на ухилення боржника від виконання такого, якому достеменно відомо про існування відносно нього виконавчого провадження та значного розміру заборгованості.
На підставі викладеного, колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобов`язань, покладених судовими рішеннями, оскільки його бездіяльність полягає в умисному, свідомому невиконанні ним зазначених обов`язків по сплаті заборгованості.
Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони не спростовують правильність висновків місцевого суду, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка.
Докази та обставини, на які посилається апелянт, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.
З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, томуапеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 серпня 2022 року - без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд,-
 
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Мороза Віктора Павловича залишити без задоволення.
Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 серпня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 19 травня 2023 року.
 
Головуючий:                                              Судді: