КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа № 358/302/23
провадження № 33/824/2752/2023
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
08 червня 2023 року                                                                                                     м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі судді Кирилюк Г. М., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Божка Михайла Івановича на постанову Богуславського районного суду Київської області від 03 травня 2023 року в складі судді Лебединець Г.С., в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина  України,  проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,
встановив:
 
Постановою Богуславського районного суду Київської області від 03 травня 2023 року ОСОБА_1 визнано  винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,  та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.
15.05.2023 захисник ОСОБА_1 - адвокат Божко М. І. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Богуславського районного суду Київської області від 03 травня 2023 року  скасувати, а справу закрити. 
Вважає, що  постанову  суду  винесена  з порушенням  норм  процесуального  права та неправильним застосуванням  норм  матеріального  права, при цьому  суд  неповно  з`ясував  усі фактичні  обставини справи та не  дослідив і надав  належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов  формально  до  вивчення  обставин справи. 
Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що на час розгляду справи ОСОБА_1 не мав змоги особисто прибути до суду для надання своїх пояснень. При розгляді справи суд порушив право особи на захист та на справедливий суд. 
В судовому засіданні стороною захисту наголошено  суду, що ознаки сп`яніння,  вказані в протоколі про адміністративне правопорушення, не знайшли свого підтвердження ні на відеозаписі, ні в письмових документах. Зазначені ознаки являються не підтвердженими, а висновки поліцейських є хибними та суб`єктивними.  Останній  не  мав ознак  сп`яніння,  до закладу  охорони здоров`я  не  направлявся,  проте судом  не  надано оцінки  даним твердженням  і суд  віднісся до заперечень  поверхнево.
В судове засідання ні ОСОБА_1 , ні його захисник - адвокат Божок  М. І. не з`явились, про  день, час та місце  розгляду справи  повідомлені завчасно  та  належним чином,  про  причини неявки в судове  засідання  не  сповістили. 
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної  скарги,  апеляційний суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно ст. 294 КУпАП суд апеляційної інстанції розглядає обставини вчиненого правопорушення в межах, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та визнані доведеними судом першої інстанції, за доводами, зазначеними в апеляційній скарзі.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У статті 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.
Суд у відповідності з вимогами ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення та надані докази у підтвердження його вчинення, надав оцінку доводам захисника та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1    у порушенні п. 2.5. Правил дорожнього руху України.
Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №230669 від 17.02.2023,  ОСОБА_1 , 17.02.2023 року о 14.20 год. в с. Медвин по вул. Соборна керував автомобілем ВАЗ 2108,  номерний знак НОМЕР_1 ,   з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини роти, почервоніння обличчя, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього  руху,  за  що передбачена  відповідальність  за  ч. 1 ст. 130  КУпАП. 
ОСОБА_1   надав  письмові пояснення  по суті порушення, зазначивши: " З протоколом  згідний, випив 0,5 л пива".
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч. 1 ст. 9 КпАП України.
Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.
При цьому, суд (суддя) повинен обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту (рішення ЄСПЛ "Коробов проти України" №39598/0з від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування.
Відповідно до приписів п. п. 1.3, 1.4 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. При цьому, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що інші учасники виконують ці правила.
Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.1.9 ПДР України).
Згідно п. 2.5. Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Належним доказом даного правопорушення є встановлення наявності у водія транспортного засобу ознак алкогольного сп`яніння, пропозиція водієві пройти  огляд з метою встановлення, у даному випадку, стану алкогольного сп`яніння. У разі відмови водія від проходження огляду, фіксація цієї відмови повинна здійснюватися відповідно до вимог діючого законодавства.
Згідно Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858,     огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану (пункт 2 ).
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (пункт 3).
Частинами 1 та 2 статті 266 КУпАП визначено, що особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
З відеозапису, приєднаного до протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що   ОСОБА_1 не  заперечував, що перебував в стані  алкогольного  сп`яніння: "Випив 100  г  горілки,  пообідав,  перекусив"; "Випив пляшку  пива". 
 Працівник поліції  чітко та ясно запропонував йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці або у закладі охорони здоров`я, на що останній  відповів:  « Для чого?"  "Ну  ні". 
Доводи апеляційної скарги, про те, що    ОСОБА_2   не  мав ознак   алкогольного  сп`яніння та до закладу  охорони здоров`я не  направлявся, спростовуються даними з долученого  до  матеріалів  справи  відеозапису. 
На приєднаному до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписі повністю зафіксований процес спілкування поліцейського  з ОСОБА_1 ,  повідомлення про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, пропозиція поліцейських пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також  відмова останнього від  проходження  огляду.
Таким чином, на відеозаписі зафіксовані обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, за яких водій ОСОБА_1   відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Під час судового розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1  встановлено, що останній своїх обов`язків не виконав і вимог Правил дорожнього руху не дотримався.
Отже, дані протоколу про адміністративне правопорушення з достатньою повнотою досліджені судом на виконання вимог ст. 280 КУпАП, винуватість ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю наведених у постанові суду доказів,  при розгляді справи суддею першої інстанції не було допущено порушень вимог закону щодо всебічного, об`єктивного та повного розгляду справи, зміст постанови відповідає вимогам ст. 283, 284 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що    ОСОБА_1 не мав змоги особисто прибути до суду першої  інстанції  для надання своїх пояснень не  підтверджені  жодним доказом. З огляду на те, що  в судовому  засіданні  брав участь  захисник ОСОБА_1,  право  особи на захист та на справедливий суд не порушено. 
За таких обставин підстав для скасування постанови та закриття провадження у справі за відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення немає.
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП суд
 
постановив:
            
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Божка Михайла Івановича залишити без задоволення.
Постанову Богуславського районного суду Київської області від 03 травня 2023 рокузалишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                           Кирилюк  Г. М.