ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 638/2746/21  Номер провадження 22-ц/814/1531/23	Головуючий у 1-й інстанції Хайкін В.Мю  Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 червня 2023 року 	м.Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
судді Дряниця Ю.В., Триголов В.М.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) у м.Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 21 вересня 2021 року, постановлене суддею Хайкіна В.М.,
у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Павлове Поле» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

в с т а н о в и в:
26.02.2021ОСББ «Павлове Поле» звернулося в суд із указаним позовом. В обґрунтування підстав позову зазначає, що 12.06.2009 на підставі акту приймання-передачі житлового комплексу з балансу на баланс ОСББ «Павлове Поле» передано житловий комплекс по АДРЕСА_1 . 
На виконання вимог статті 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» позивачем розроблено та затверджено структуру тарифу на утримання будинку та прибудинкової території, який у період із листопада 2014 року по листопад 2016 року складав 4,00 грн. за 1 кв.м. загальної площі, з грудня 2016 року - 4,50 грн. за 1 кв.м. загальної площі, з січня 2018 року - 5,48 грн. за 1 кв.м. загальної площі, з квітня 2019 року по лютий 2021 року - 7,03 грн. за 1 кв.м. загальної площі.
Відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 та між ними фактично склалися правовідносини щодо надання послуг з утримання будинку, де знаходиться зазначена квартира. Проте взяті на себе зобов`язання по їх оплаті відповідач не виконав, унаслідок чого виникла заборгованість за період із 01.05.2018 по 31.01.2021 у розмірі 42 974,45 грн., яку позивач заявляє до стягнення, а також 3% річних у розмірі 3 548,67 грн., 7 785,50 грн. інфляційних витрат, нарахованих у порядку ч.2 ст.625 ЦК України, а також судові витрати.
Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 21.09.2021 позов ОСББ «Павлове Поле» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено. 
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСББ «Павлове Поле» заборгованість з утримання житлових приміщень будинку і прибудинкової території, яка виникла за період з 01.05.2018 по 31.01.2021 у розмірі 42 974,45 грн., 3% річних у розмірі 3 548,67 грн., інфляційні втрати у розмірі 7 785,50 грн., а всього стягнути 54 308,62 грн. 
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСББ «Павлове Поле» витрати по оплаті судового збору в розмірі 2 270,00 грн.
Рішення районного суду вмотивовано тим, що позивачем доведено належними доказами, не спростованими відповідачем, порушення останнім зобов`язання зі своєчасної оплати послуг з утримання житлових приміщень будинку і прибудинкової території, унаслідок чого утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню включно із нарахуваннями у порядку ч.2 ст.625 ЦК України.
Відповідач із рішенням районного суду не погодився та оскаржив його в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
Вважає відсутніми підстави стягнення заборгованості, нарахованої за утримання житлових приміщень будинку, якими є квартири, кожна з яких має власника. Відповідно, така послуга як утримання житлових приміщень будинку позивачем ніколи не надавалася. При цьому, ні ст.22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», ні положення Статуту ОСББ не декларують обов`язок власників приміщень здійснювати оплату на їх утримання.
Зазначає, що розмір заборгованості не ґрунтується на доказах, а підставами стягнення став лише розрахунок заборгованості, інфляційних втрат, що не є достатньою підставою їх стягнення.
Звертає увагу, що такий розрахунок містить незрозумілі стовпчики, зокрема, «Комп е/е аг використ», тоді як за показниками «на кап ремонт в котельні» позивач не довів належними доказами наявності у будинку котельні, необхідність її ремонту та його вартість.
Припускає, що позивач загальні витрати усіх капітальних ремонтів відніс за рахунок відповідача, який не користується ні квартирою, ні послугами з її опалення. Крім того, у восьмому стовпчику розрахунку позивач щомісячно нарахував відповідачеві заборгованість «за утрим будинку», але у третьому стовпчику цього ж розрахунку вже була стаття нарахувань із такою самою назвою. Тобто наявне подвійне нарахування та стягнення оплати вартості одних і тих самих послуг. 
Вважає недоведеним належними доказами розмір тарифів та дотримання порядку їх встановлення уповноваженим органом та оприлюднення відповідного рішення. 
Заперечує належність розрахунку 3% річних та інфляційних витрат через допущені помилки обрахування та припущення щодо розміру заборгованості.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 13.12.2021 відкрито апеляційне провадження у вказаній справі за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 21.09.2021; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 04.01.2022.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Розпорядженням Верховного Суду від 25.03.2022 №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду - Полтавському апеляційному суду.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 26.12.2022 справу прийнято до провадження.
Відповідно до ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційна скарга розглядається Полтавським апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСББ «Павлове Поле» створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»./а.с.6-14/
ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 ; підстава виникнення права власності: іпотечний договір, серія та номер: 1002, виданий 25.03.2011, видавник приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Карташова С.І.; договір відступлення права вимоги, серія та номер: 711, виданий 27.05.2016, видавник: Анохіна В.М. , приватний нотаріус КМНО, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №124975304./а.с.15-19/
Згідно розрахунку заборгованості, інфляційних втрат за період із 01.05.2018 по 31.01.2021 сума боргу склала 42 974,45 грн., 3% річних у розмірі 3 548,67 грн. та 7 785,50 грн. інфляційних витрат./а.с.20/
Задовольняючи вимоги позову, районний суд виходив із підстав доведеності надання позивачем послуг з утримання будинку та прибудинкової території, а отже правомірності нарахування платежів за фактично надані послуги. Доказів того, що відповідач не отримує послуги з утримання будинку та прибудинкової території або відмовився від їх отримання чи доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, що давало б підстави для звільнення від їх оплати, матеріали справи не містять. Отже, у відповідача наявний обов`язок оплатити позивачу вартість отриманих ним послуг, включно із нарахуваннями в порядку ч.2 ст.625 ЦК України. 
При цьому суд виходив із того, що наданий позивачем розрахунок заборгованості складений виходячи із загальної площі квартири відповідача, тарифів на утримання будинку та прибудинкової території з урахуванням їх збільшення та наданих послуг. Вказаний розрахунок суд визнав правильним та відповідачем не спростованим.
Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції в повній мірі погодитися не може з таких підстав.
Спірні правовідносини виникли у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг і регулюються, зокрема, Законом України від 24 червня 2004 року №1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» та Розділом ІІІ Главою 63 Цивільного кодексу України..
Згідно ч.2 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник. Власником закон визначає фізичну або юридичну особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку (абз. 7 ч.1 ст.1 цього Закону); споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу (абз.14 ч.1 ст.1 Закону).
Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.
Згідно ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ч.1 ст.29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою.
Згідно п.5 ч.3 ст.20 указаного Закону, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Враховуючи, що підприємство належним чином виконувало взяті на себе зобов`язання, а відповідач користувався наданими йому послугами, проте не здійснювала їх оплату, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо обов`язку відповідача з оплати отриманих ним житлово-комунальних послуг.
Доводи апеляційної скарги правильність таких висновків не спростовують та, фактично, зводяться до нерозуміння природи грошового зобов`язання, що відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 19.03.2021 №904/2073/19, не звільняє споживача послуг, від його виконання. 
Поряд із цим відповідач, як власник житла в порядку статті 322 ЦК України несе тягар його утримання незалежно від фактичного користування житлово-комунальними послугами. Тоді як якість таких послуг входить до предмета доказування, що окремо врегульовано ст.27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», за змістом якої за результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком).
Згідно статей 12, 13, 81 ЦПК України, обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Наведений процесуальний обов`язок відповідачем не виконано та не надано доказів, що частина комунальних послуг не була надана виконавцем, відтак, має сплатити їх вартість, включно із нарахуваннями в порядку ч.2 ст.625 ЦК України. 
       Разом із цим під час перевірки розрахунку, апеляційним судом установлено, що позивачем визначено початком періоду обрахування заборгованості травень 2018 року та суму боргу 25 260,38 грн. Проте такий її розмір не ґрунтується на доказах, а саме попередніх розрахунках, початком нарахування, включно зі складовими боргу, що виключає підстави її стягнення із відповідача. Отже, до стягнення підлягає заборгованість за спожиті послуги за період із 01.06.2018 по 31.01.2021, яка з урахуванням внесених платежів на загальну суму 27 475,91 грн., склала 17 713,51 грн.
За змістом статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
При розрахунку інфляційних втрат у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин за аналогією закону підлягають застосуванню положення Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078. 
Порядок індексації грошових коштів визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункт четвертий згаданого Порядку), що відповідає позиції Верховного Суду від 26.06.2020 у справі №905/21/19.
Здійснивши перерахунок нарахованих позивачем 3% річних та інфляційних витрат за допомогою калькулятора штрафів системи «Ліга-Закон», обраховуючи початок виникнення заборгованості із 01.06.2018 по 31.01.2021, апеляційним судом установлено, що розмір 3% річних склав 1 571,40 грн., а інфляційні витрати - 3 765,33 грн.
       Доводи апеляційної скарги підставності їх стягнення не спростовують, зводяться до припущень на яких може ґрунтуватися судове рішення. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
       За таких обставин, колегія суддів визнає наявними підстави для частково задоволення апеляційної скарги, скасування судового рішення та постановлення нового про часткове задоволення вимог позову та стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості, нарахованої за період із 01.06.2018 по 31.01.2021 у розмірі 17 713,51 грн., 3% річних - 1 571,40 грн. та інфляційних витрат у розмірі 3 765,33 грн. У задоволенні решти вимог слід відмовити за безпідставністю. 
       Згідно ст.141 ЦПК України, пропорційно задоволеним вимогам позову (42%), шляхом взаємозаліку, із позивача на користь відповідача підлягає стягненню 1 109,78 грн. судового збору (1 974,90 грн. (3 405,00 грн. х 58%) - 865,11 грн. (2 059,80 грн. х 42%)./а.с.1,54/
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, п.4 ч.3 ст.376, ст.ст.381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 21 вересня 2021 року -скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Павлове Поле» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково. 
Стягнути із  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Павлове Поле» (ЄДРПОУ 36222923) заборгованість по оплаті послуг з утримання житлових приміщень будинку і прибудинкової території за період із 01 червня 2018 року по 31 січня 2021 року у розмірі 17 713,51 грн., 3% річних у розмірі 1 571,40 грн., інфляційні витрати у розмірі 3 765,33 грн., а всього 23 050 (двадцять три тисячі п`ятдесят грн.) 24 коп.
Стягнути із Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Павлове Поле» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 109,78 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 20.06.2023.

Головуючий суддя                                                                Л.І. Пилипчук

Судді                                                                                Ю.В. Дряниця

В.М. Триголов