Ухвала
Іменем України
19 травня 2023 року
м. Київ
справа № 686/20443/21
провадження № 61-6709ск23
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротуна В. М.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 09 березня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Хмельницької міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 листопада 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Додатковим рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 грудня 2022 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь 
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 15 000,00 грн судових витрат на правничу допомогу на кожного.
Суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами належними та допустимими доказами доведено понесення ними витрат у сумі по 
15 000,00 грн на професійну правничу допомогу
Не погоджуючись з вказаним додатковим рішенням, ОСОБА_4 оскаржив його в апеляційному порядку.
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 09 березня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 грудня 2022 року змінено, зменшено суму витрат на правничу допомогу, стягнуту з ОСОБА_1 на користь відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до 7 000,00 грн на кожного.
Вказана постанова мотивована не співмірністю витрат відповідачів на правничу допомогу відповідно до наданих адвокатських послуг.
Представник ОСОБА_1 - адвокат Фанда Н. М. 02 травня 2023 року звернулася засобами поштового зв`язку до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм процесуального права, просить змінити постанову Хмельницького апеляційного суду від 09 березня 2023 року, зменшивши розмір судових витрат на правничу допомогу до 1 000 грн користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 кожному.
Касаційна скарга містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке мотивоване тим, що оскаржену постанову отримано заявником 05 квітня 2023 року та вперше подано дану касаційну скаргу, яку ухвалою Верховного Суду від 12 квітня 2023 року було повернуто в зв`язку з помилковим долученням до скарги копії недійсної довіреності від 09 липня 2021 року на ім`я  Фанди Н. М. , тоді коли мала бути долучена копія довіреності від 07 липня 2022 року.
На підтвердження вказаних обставин заявником надано копії: довіреності від 07 липня 2022 року, витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей, ухвали Верховного Суду від 12 квітня 2023 року.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з статтею 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження судового рішення заявником пропущено з поважних причин, колегія суддів вважає за можливе його поновити.
Касаційна скарга мотивована тим, що подання відзиву на позов є правом, а не обов`язком особи, тому такі витрати не підлягають відшкодуванню, що узгоджується з висновком Верховного Суду викладеного у постановах від 07 серпня 2019 року в справі № 910/4923/14 та від 19 лютого 2020 року від 904/1643/19. Вказує, що належними доказами не доведено понесення відповідачами витрат у визначеній судом сумі.
Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову 
у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з підготовкою відзивів на позовну заяву та участю в судових засіданнях, відповідачами 21 листопада 2022 року надано договори про надання правничої допомоги від 18 травня 2022 року та від 19 травня 2022 року.
Відповідно до пункту 3.1 кожного з зазначених договорів, замовник сплачує виконавцю винагороду у фіксованому розмірі 15 000,00 грн, які сплачуються у безготівковій формі за банківськими реквізитами виконавця.
На підтвердження сплати послуг по наданню правничої допомоги за договором від 18 травня 2022 року ОСОБА_3 надано платіжне доручення № 2700598292 від 08 червня 2022 року на суму 8 000,00 грн та платіжне доручення № 2700761365 від 11липня 2022 року на суму 7 000,00 грн.
На підтвердження сплати послуг по наданню правничої допомоги за договором від 19 травня 2022 року ОСОБА_2 надано платіжне доручення № 2700598292 від 08 червня 2022 року на суму 8 000,00 грн та платіжне доручення № 2700761365 від 11 липня 2022 року на суму 7 000,00 грн.
Позивачем заявлено про неспівмірність витрат відповідчів на правничу допомогу.
Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
У пункті 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною першою статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частиною третьою статті 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).
Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що вказано у частині шостій статті 137 ЦПК України.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року в справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. 
За нормами частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.
Виходячи із загальних засад справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, враховуючи складність справи, дослідивши надані докази, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про зменшення судових витрат та визначення їх розміру, який підлягає відшкодуванню у сумі 7 000,00 грн на кожного відповідача.
Подання відзиву на позовну заяву є реалізацією принципу змагальності сторін (пункт 4 частини третьої статті 2 та частина 1 статті 12 ЦПК України), а висновки Верховного Суду на які посилається заявник викладені саме щодо відзиву на касаційну скаргу, тому колегія суддів відхиляє такі аргументи.
Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду з їх оцінкою та на правильність висновків апеляційного суду не впливають.
Згідно із частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Враховуючи викладене, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень.
Керуючись статтею 260, частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Клопотання представника  ОСОБА_1 - адвоката Фанди Надії Миколаївни про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Хмельницького апеляційного суду від 09 березня 2023року.
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 09 березня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Хмельницької міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:	М. Є. Червинська  	
 	А. Ю. Зайцев   В. М. Коротун