УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/12015/22 Головуючий у 1-й інст. Семенцова Л. М. 
Категорія 44 Доповідач Борисюк Р. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023 року 

       Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді         Борисюка Р.М.,
суддів         Галацевич О.М., Микитюк О.Ю.,
розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників у м. Житомирі  цивільну справу №295/12015/22 за позовом ОСОБА_1 до Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про відшкодування моральної шкоди, 
за апеляційною скаргою Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 14 березня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Семенцової Л.М. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :
У листопаді 2022 року ОСОБА_1  звернувся до суду із даним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що йому, як учаснику бойових дій відповідачем була виплачена разова грошова допомога у розмірі 1491 грн замість п`яти мінімальних пенсій за віком, що складає 8845 грн. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 08.02.2022 визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати йому щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком та стягнуто з відповідача з урахуванням раніше виплаченої суми допомоги - 7354 грн. На теперішній час рішення суду залишається невиконаним. Незаконною відмовою у нарахуванні щорічної разової грошової допомоги до 05 травня у розмірі, передбаченому чинним законодавством, йому завдана моральна шкода, яка полягає у стражданні та приниженні, яких він зазнав внаслідок протиправних дій, а саме зазнав стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривалу невизначеність інші негативні переживання. Порушення його прав з боку відповідача викликало у нього негативні переживання, внаслідок чого було погане самопочуття, порушення сну, пригнічений настрій, що є підставою для відшкодування заподіяної моральної шкоди. 
Посилаючись на вказані обставини, просив стягнути з відповідача на його користь 50 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 14 березня 2023 року позов задоволено частково та стягнуто з Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на користь ОСОБА_1 2000,00 грн на відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання розподілу судових витрат. 
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначається, що позивач не надав жодних доказів, які б підтверджували факт заподіяння Центром йому моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, наявності причинно-наслідкового зв`язку між шкодою та діями Центру та вини останнього в її заподіянні. А лише факт наявності рішення Житомирського окружного адміністративного суду по справі №240/19466/21 не має бути доказом того, що Центр завдав позивачу моральної шкоди.
Ухвалами Житомирського апеляційного суду від 27.04.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та 28.04.2023 справу призначено до розгляду.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України (ч.1 ст. 368 ЦПК України).
Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 5 ст. 268, ст. 381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не отримав в повному обсязі грошову допомогу в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, що складало 8845 грн. Оскільки ним було отримано лише 1491 грн, позивач звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду, за рішенням якого на його користь стягнуто недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням виплаченої суми допомоги. Отже, встановлення судом факту протиправної бездіяльності відповідача та стягнення з нього недоплаченої суми коштів, суд вважає достатніми підставами для захисту прав позивача у даній справі про відшкодування моральної шкоди, яку оцінив у 2000,00 грн.
Однак, з такими висновками не може погодитись колегія суддів апеляційного суду мотивуючи таким.
Відповідно до положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно з частиною першою ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною першою ст. 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 1173 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Згідно з ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
За змістом ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків із оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Заявляючи позов, ОСОБА_1 посилався на спричинення йому Житомирським обласним центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат моральної шкоди, яка полягала в погіршенні його стану здоров`я, необхідності неодноразового повторного звернення для встановлення істини в справі та доказування питання протиправної бездіяльності у зв`язку з нездійсненням доплати до разової грошової допомоги до 5 травня 2021 року до розміру, встановленого ст.12 Закону №3551-ХІІ, із врахуванням рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року, - в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.
При цьому позивач також посилався на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08.02.2022 в справі №240/19466/21 як таке, що підтверджує вину відповідача. Так, рішенням адміністративного суду визнано протиправною бездіяльність Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Стягнуто з Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на користь ОСОБА_1 недоотриману грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, із урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги, в сумі 7 354 грн (а.с.11-16).
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Для наявності підстав зобов`язання відшкодувати шкоду відповідно до положень ст.1173 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, а тому слід довести належними та допустимими доказами завдання шкоди, і що дії або бездіяльність відповідача є підставою для відшкодування шкоди у розумінні ст. ст. 1167, 1173 ЦК України.
Сам по собі факт наявності рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08.02.2022 в справі №240/19466/21 не є безумовною підставою для стягнення на користь позивача моральної шкоди, оскільки оскарження дій чи бездіяльності органів державної влади є правом особи, яким, у даному випадку скористався ОСОБА_1 .
Факт визнання протиправною бездіяльність Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат при наданні відповіді на звернення позивача хоча створює одну зі складових частин для покладення обов`язку відшкодувати моральну шкоду, але самостійною підставою для відшкодування такої шкоди бути не може.
Саме лише задоволення адміністративного позову не є безумовною підставою для висновку про наявність причинного зв`язку між діями Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат та заподіяною шкодою. Причинний зв`язок, як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяння збитків, між протиправною поведінкою та шкодою виражається в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. Зокрема, доведенню підлягає, що протиправні дії чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - безумовним наслідком такої протиправної поведінки.
Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 20 березня 2019 року в справі №918/203/18.
Достатніх доказів заподіяння позивачу моральних страждань діяннями Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, крім загального опису таких страждань у позові, а саме доказів погіршення здоров`я або настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних страждань, або інших негативних явищ, що настали внаслідок поведінки цього відповідача, позивач суду не надав.
Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Тома проти Люксембургу» від 29 березня 2001 року використав принцип, за яким сам факт визнання порушеного права є достатнім для справедливої сатисфакції.
Отже, задоволення ОСОБА_1 адміністративного позову можна розцінювати як адекватний спосіб згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції у даному спорі. Вказаним рішенням права позивача були відновлені, отже, підстави для відшкодування моральної шкоди у грошовому еквіваленті відсутні.
На вказані обставини, суд першої інстанцій уваги не звернув та дійшов помилкового висновку, про часткове задоволення позову. 
Відповідно до положень частини третьої ст. 12, частини першої ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Враховуючи наведене, у відповідності до положень ст. 376 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до положень частини першої ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. 
Згідно з ч. 1 ст. 141 судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 13 даної статті передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Зокрема, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, а у задоволенні позову відмовлено такі витрати підлягають компенсації за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. 
Судові витрати відповідача за подання апеляційної скарги підлягають компенсації пропорційно до задоволених вимог апеляційної скарги за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України у сумі 1610,4 грн.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в сили вимог закону.
Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат задовольнити.
Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 14 березня 2023 року скасувати і ухвалити нове рішення.
У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.
Судові витрати за подання апеляційної скарги Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у розмірі 1610,4 грн компенсувати за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий                                 Судді