П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

07 червня 2023 р.	м. Одеса	Справа № 420/17641/22	

Перша інстанція: суддя Попов В.Ф.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Федусика А.Г.,
суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,
при секретарі – Пальоній І.М., 
за участю: ОСОБА_1 - представника прокуратури, представника апелянта - Слободяник Ілони Сергіївни, Журби Олександра Івановича - представника ГУ ДСНС, Гайдайчук Анатолія Анатолійовича - представника КП "ЖКС "Пересипський", Черевиченка Дениса Олександровича - представника ООДА,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 березня 2023 року по справі за адміністративним позовом заступника керівника Суворовської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави в особі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області, Одеської обласної військової адміністрації до Комунального підприємства "Житлово-комунальний сервіс "Пересипський", треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Департамент з питань цивільного захисту, оборонної роботи та взаємодії з правоохоронними органами Одеської обласної військової адміністрації, Одеська міська рада, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання приведення захисної споруди цивільного захисту у належний технічний стан та готовність до укриття населення,-

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2022 року заступник керівника Суворовської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави в особі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області, Одеської обласної військової адміністрації звернувся до суду з адміністративним позовом до Комунального підприємства "Житлово-комунальний сервіс "Пересипський", треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Департамент з питань цивільного захисту, оборонної роботи та взаємодії з правоохоронними органами Одеської обласної військової адміністрації, Одеська міська рада, в якому просив:
- визнати бездіяльність Комунального підприємства  Житлово-комунальний сервіс  Пересипський  щодо утримання у неналежному технічному стані, непридатному для використання за цільовим призначенням, споруди цивільного захисту (протирадіаційного укриття) №56842, яке знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Поштова, буд. 34, протиправною;
- зобов`язати Комунальне підприємство  Житлово-комунальний сервіс  Пересипський, привести у належний технічний стан, придатний для використання за цільовим призначенням, споруду цивільного захисту (протирадіаційне укриття) №56842, яке знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Поштова, буд. 34.
Обґрунтовуючи позовні вимоги прокурор зазначив, що протирадіаційне укриття в умовах військової агресії проти України є неготовим до використання об`єктом цивільного захисту та не здатне забезпечити захист цивільного населення у разі використання за призначенням, що може створювати загрозу для життя та здоров`я людей. Контроль за готовністю захисних споруд цивільного захисту до використання забезпечує ДСНС разом з відповідними органами та підрозділами цивільного захисту, місцевими адміністраціями. Одеська обласна військова адміністрація у зв`язку з введенням військового стану також здійснює заходи правового режиму воєнного стану, оборони, цивільного захисту та є органом державної влади  яка має право звернення до суду. має повноваження щодо контролю. Оскільки заходи державного нагляду і контролю вказаними суб`єктами не можуть здійснюватися у зв`язку з мораторієм на період воєнного стану, тому такий позов є єдиним та ефективним засобом захисту порушених прав та інтересів держави.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 01 березня 2023 року адміністративний позов задоволено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, Одеська міська рада подала апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до паспорту протирадіаційного укриття №56842 розташованого по вул.Поштова, 34, в м.Одесі, власником є територіальна громада м.Одеси в особі міської ради, а балансоутримувачем є КП «ЖКС «Пересипський».
23.05.2022 року за участю представників КП «ЖКС «Пересипський», серед яких були і спеціалісти з питань цивільного захисту, було проведено оцінку стану готовності захисної споруди цивільного захисту протирадіаційного укриття №56842 за результатами якої було складено акт.
Згідно цього акту встановлено:
-повітрозабірні головки, металеві віконниці, вихлопні канали не обслуговуються. Стан захисно герметичних воріт, дверей, ставень, механізмів задраювання - зачиняються із зусиллям, гумові прокладки відсутні, немає повного притягнення дверей до коробки, вказівні знаки на деяких штурвалах, ручках відсутні;
- стан системи вентиляції - стан повітропроводів частково зруйнований, вентилятори витяжної, припливної систем вентиляції - відсутні, електроручні вентилятори - відсутні, протипилові фільтри відсутні, фільтри-поглиначі непридатні до використання, герметичні клапани відсутні, клапани надмірного тиску не промарковані, не використовуються, прилад для виміру підпору повітря - відсутній;
- стан системи водопостачання - покажчики руху води відсутні, безнапірні та напірні баки для питної води відсутні;
- система опалення в непрацездатному стані;
- система електропостачання та електроосвітлення - відсутня нумерація і написи на автоматах відключення (пускачів або пакетників), відсутні експлуатаційні схеми та відповідність їх встановленому обладнанню, допускається експлуатація відкритих ламп розжарення без захисного суцільного скла;
- система зв`язку та оповіщення відсутня:
- відсутні справні первинні засоби пожежогасіння;
- робочий інструмент формування з обслуговування захисної споруди відсутній;
- відсутня наступна документація захисної споруди - опис обладнання та майна, журнал перевірки стану захисної споруди, план приведення захисної споруди у готовність, експлуатаційні схеми опалення (теплопостачання), журнал перевірки стану готовності захисної споруди, інструкція з використання засобів індивідуального захисту, список особового складу формування з обслуговування споруди, порядок дій особового складу формування з обслуговування захисної споруди під час приведення захисної споруди у готовність та використання захисної споруди за призначенням;
- навчання та перевірки рівня знань і навичок формування з обслуговування захисної споруди не проводилися;
- перевірки експлуатації захисної споруди в режимі сховища протягом 6 годин з перевіркою роботи у режимах чистої вентиляції та фільтровентиляції не проводилися.
Загальний висновок про стан захисної споруди №56842 відповідно до акту оцінки від 23.05.2022 року - сховище оцінюється саме як «ОБМЕЖЕНО ГОТОВЕ» до використання за призначенням.
Вказані обставини і стали підставою для звернення з даним позовом до суду.
Задовольняючи позовні вимоги та приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що з акту оцінки вбачається, що захисна споруда цивільного захисту  протирадіаційного укриття №56842 знаходиться у неналежному стані, не готова до використання за призначенням, через що нездатна забезпечити належний захист цивільного населення та у разі використання за призначенням може створювати загрозу для життя та здоров`я людей. Відповідальним за її стан є КП «ЖКС «Пересипський».
Суд зазначив, що наявна протиправна бездіяльність відповідача, яка виразилась у не проведенні систематичних заходів щодо такого утримання захисної споруди, який би унеможливив загрозу життю та здоров`ю людей. Перелік  виявлених у акті від 23.05.2022 року недоліків дає підстави суду зазначити, що такі загрози існують, а в період воєнного стану ризик використання укриття є ймовірним.
Виходячи з цих обставин та враховуючи, що в Україні на всій території введено воєнний стан у зв`язку з військовою агресією російської федерації, стан вказаної споруди та всіх інших споруд цивільної оборони слід віднести до таких, що стосується інтересів держави, а тому незалежно від встановлених обмежень щодо заходів державного нагляду (контролю) в цілому, перевірка таких об`єктів, приведення їх у належний стан не може бути обмежена, оскільки цільове призначення таких об`єктів це захист цивільного населення.
Щодо права прокурора на звернення до суду з цим позовом суд дійшов висновку, що прокурор дотримався вимог ст.23 ЗУ «Про прокуратуру» і у нього наявні підстави представляти та захищати інтереси держави.
Позов у цій справі прокурор подав в інтересах держави в особі ГУ ДСНС в Одеській області, Одеської обласної військової адміністрації
Як встановлено судом, органом що здійснює заходи контролю об`єктів цивільного захисту є ГУ ДСНС в Одеській області, а тому прокурором правильно визначено цей орган як уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Що стосується іншого органу, а саме Одеської обласної військової адміністрації суд зазначив, що виходячи з правової позиції ВС КГС, викладеній у постанові від 25.02.2021 року у справі 912/9/20, суд зазначив, що при визначенні органу, в інтересах якого подається позов, прокурор не повинен перелічувати усі без винятку органи, уповноважені державою на здійснення повноважень із захисту інтересів держави у відповідному спорі, оскільки згідно зі  статтею 53 Господарського процесуального кодексу України  та  статтею 23 Закону України "Про прокуратуру"  прокурору достатньо довести, що орган, в інтересах якого заявлено позов, уповноважений на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах і суд згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи прокурора щодо наявності чи відсутності повноважень органу (-ів) влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.
Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції вірними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на наступне.
Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 4 статті 5 КАС України передбачено, що суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 131-1  Конституції України прокуратура здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Положеннями статті 53 КАС України регламентовано питання участі у судовому процесі органів та осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Так, вказаною статтею передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.
Відповідно до статті 23 Закону України Про прокуратуру №1697-VІІ (далі Закон №1697-VІІ) прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Наявність таких повноважень обґрунтовуються прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті.
З аналізу наведеного можна дійти висновку, що здійснювати захист інтересів держави, зокрема в адміністративному суді, прокурор може винятково за умови, коли захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Верховний Суд в постанові від 25 травня 2022 року справа № 420/7464/20 зазначив, що існування інтересу і необхідність його захисту має базуватися на справедливих підставах, які мають бути об`єктивно обґрунтовані (доведені) і переслідувати законну мету. Право на здійснення представництва інтересів держави у суді не є статичним, тобто не має обмежуватися тільки визначенням того, у чиїх інтересах діє прокурор, а спонукає і зобов`язує обґрунтовувати існування права на таке представництво або, інакше кажучи, пояснити (показати, аргументувати), чому в інтересах держави звертається саме прокурор, а не органи державної влади, місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи, які мають компетенцію на звернення до суду, але не роблять цього. Знову ж таки, таке обґрунтування повинно основуватися на підставах, за якими можна виявити (простежити) інтерес того, на захист якого відбувається звернення до суду, і водночас ситуацію в динаміці, коли суб`єкт правовідносин, в інтересах якого діє прокурор, неспроможний сам реалізувати своє право на судовий захист.
Для представництва у суді інтересів держави прокурор за законом має визначити й описати не просто передумови спору, який потребує судового вирішення, а виокремити ті ознаки, за якими його можна віднести до виняткового випадку, повинен зазначити, що відбулося порушення або існує загроза порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.
У зв`язку зі наведеним, касаційний суд зазначив, що закон не передбачає право прокурора на представництво інтересів суспільства загалом, у цілому.
Водночас, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що згідно з частиною 4 статті 23 Закону №1697-VІІ наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.
Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.
Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.
У разі відсутності суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесений захист законних інтересів держави, а також у разі представництва інтересів громадянина з метою встановлення наявності підстав для цього прокурор має право:
1) витребовувати за письмовим запитом, ознайомлюватися та безоплатно отримувати копії документів і матеріалів органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ і організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, що знаходяться у цих суб`єктів, у порядку, визначеному законом;
2) отримувати від посадових та службових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ та організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування усні або письмові пояснення. Отримання пояснень від інших осіб можливе виключно за їхньою згодою.
Отже, враховуючи все вищезазначене у сукупності, та з урахуванням положень ч.3 ст.23 Закону №1697-VІІ можна дійти висновку, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у випадках:
1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;
2) у разі відсутності такого органу.
Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, якими є бездіяльність компетентного органу або його відсутність.
Так, звертаючись з даним позовом (в контексті наявності права на звернення до суду), прокурором було зазначено, що ГУ ДСНС України в Одеській області та Одеська державна військова адміністрація є уповноваженими органами на здійснення функцій держави у спірних правовідносинах.
Згідно положень п.12 Розділу «Утримання фонду захисних споруд» Порядку створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 138 від 10.03.2017 здійснення контролю за готовністю захисних споруд цивільного захисту до використання за призначенням забезпечує ДСНС разом з відповідними органами та підрозділами цивільного захисту, місцевими держадміністраціями.
Було зазначено, що незважаючи на збройну агресію російської федерації проти України, підрозділами Головного управлінням ДСНС України у Одеській області, як спеціально уповноваженим органом у сфері контролю за станом утримання та використання об`єктів цивільного захисту, не вжито повних, вичерпних та достатніх заходів, спрямованих на зобов`язання КП «ЖКС «Пересипський» щодо приведення захисної споруди цивільного захисту № 56842 у стан, придатний для використання споруди за призначенням для захисту населення.
З матеріалів справи вбачається, що Суворовською окружною прокуратурою міста Одеси 15.09.2022 року на адресу ГУ ДСНС в Одеській області, Одеської обласної військової адміністрації скеровано запити з вимогою надати інформацію, а також відомості про вжиті додаткові заходи, спрямовані на усунення виявлених порушень утримання та використання захисної споруди №56842, розташованої по вул.Поштова, буд.34 в м.Одесі.
Водночас, відповідно до листів ГУ ДСНС України в Одеській області, Одеської обласної військової адміністрації будь-які дієві заходи щодо усунення порушень вимог чинного законодавства в частині необхідності приведення приміщень сховищ у належний технічний стан, який б дозволяв використовувати укриття за призначенням, не було вжито.
Так, Одеською обласною військовою адміністрацією було зазначено, що від ГУ ДСНС не надходило інформації з приводу проведення заходу державного нагляду щодо укриття за вказаною адресою, було зазначено, що Одеська обласна військова адміністрація не заперечує проти звернення органом прокуратуру з позовом до суду в інтересах держави до КП «ЖКС «Пересипський».
При цьому, ДСНС зазначено, що будь-яких заходів щодо спонукання КП «ЖКС «Пересипський» до усунення порушень підрозділами не вжито у зв`язку із постановою Кабінету Міністрів України №303 від 13.03.2022 року «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану».
Враховуючи все вищезазначене у сукупності колегія суддів приходить до висновку, що в зв`язку зі здійсненням ГУ ДСНС та Одеською обласною військовою адміністрацією неналежним чином повноважень щодо контролю за утриманням КП «ЖКС «Пересипський» в належному вигляді захисної споруди №56842, розташованої по вул.Поштова, буд.34 в м.Одесі, заступник керівника Суворовської окружної прокуратури міста Одеси може звернутись до суду з позовом в інтересах держави в особі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області, Одеської обласної військової адміністрації щодо зобов`язання привести захисну споруду в належний стан, придатний для використання за призначенням.
При цьому, колегія суддів не приймає до уваги посилання ДСНС на постанову Кабінету Міністрів України №303 від 13.03.2022 року «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану», згідно якої дійсно визначено припинити проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду на період воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р.  № 64  “Про введення воєнного стану в Україні”.
Суд наголошує, що п.2 вказаної постанови передбачено, що за наявності загрози, що має негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави, а також для виконання міжнародних зобов`язань України протягом періоду воєнного стану дозволити здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю) на підставі рішень центральних органів виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у відповідних сферах.
Водночас, незважаючи на наявність прямої загрози життю та здоров`ю жителів м.Одеси, ГУ ДСНС не було вчинено жодних дій щодо ініціювання перед відповідним центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у даній сфері, здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю) щодо перевірки належного утримання захисної споруди № 56842, розташованої по вул. Поштова, буд. 34 в м. Одесі, що прямо свідчить про неналежне виконання вказаним органом своїх повноважень в цій частині.
Крім того, в контексті тієї обставини, що саме органи ДСНС та Одеська обласна військова адміністрація здійснюють повноваження щодо контролю утримання захисних споруд, суд зазначає таке.
Відповідно до Положення про «Державну службу України з надзвичайних ситуацій», затвердженого Постановою КМУ від 16 грудня 2015 р. №1052, ДСНС відповідно до покладених на неї завдань: (6) здійснює заходи щодо створення, утримання та реконструкції фонду захисних споруд цивільного захисту, ведення їх обліку, забезпечує разом з відповідними органами та підрозділами цивільного захисту, місцевими держадміністраціями здійснення контролю за готовністю зазначених споруд до використання за призначенням; (48) складає акти перевірок, видає приписи, постанови, розпорядження про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки, а в разі встановлення порушень, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей, звертається безпосередньо та через територіальні органи до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, окремих приміщень, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту.
Також, положеннями ч.1 статті 19 Кодексу цивільного захисту України (Повноваження Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування у сфері цивільного захисту) до повноважень Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій у сфері цивільного захисту належить: організація виконання вимог законодавства щодо створення, використання, утримання та реконструкції фонду захисних споруд цивільного захисту; визначення потреби фонду захисних споруд цивільного захисту; планування та організація роботи з дообладнання або спорудження в особливий період підвальних та інших заглиблених приміщень для укриття населення; прийняття рішень про подальше використання захисних споруд цивільного захисту державної та комунальної власності; організація обліку фонду захисних споруд цивільного захисту; здійснення контролю за утриманням та станом готовності захисних споруд цивільного захисту; організація проведення технічної інвентаризації захисних споруд цивільного захисту, виключення їх за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, з фонду таких споруд.
Крім того, в даному випадку слід враховувати правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 25 лютого 2021 року справа № 912/9/20.
Так, у вказаній справі суд зазначив, що: «У спорах, які пов`язані з проведенням публічних закупівель, позивачами можуть бути декілька уповноважених органів, які здійснюють контроль і моніторинг у сфері публічних закупівель, в залежності від повноважень, в межах яких ці органи діють, та характеру спірних правовідносин (предмета та підстав позову). Водночас положеннями нормативно-правових актів, які стосуються діяльності центральних органів виконавчої влади, не можуть бути визначені конкретні предмети і підстави позовів, з якими уповноважений орган має право звернутись до суду, оскільки зазначене було б неправомірним обмеженням повноважень такого органу у визначенні способу захисту та забезпечення здійснення судового захисту інтересів держави.
При визначенні органу, в інтересах якого пред`являється позов, прокурор не повинен перелічувати усі без винятку органи, уповноважені державою на здійснення повноважень із захисту інтересів держави у відповідному спорі, оскільки згідно зі  статтею 53 Господарського процесуального кодексу України  та  статтею 23 Закону України "Про прокуратуру"  прокурору достатньо довести, що орган, в інтересах якого заявлено позов, уповноважений на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах і суд згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи прокурора щодо наявності чи відсутності повноважень органу (-ів) влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19.08.2020 року у справі № 923/449/18, на яку серед іншого посилається в своїй касаційній скарзі прокурор.».
Стосовно самого стану захисної споруди №56842, розташованої по вул. Поштова, буд.34 в м.Одесі, колегія суддів зазначає, що справа містить акт, за яким 23.05.2022 року за участю представників КП «ЖКС «Пересипський» серед яких були і спеціалісти з питань цивільного захисту, було проведено оцінку стану готовності захисної споруди цивільного захисту протирадіаційного укриття №56842, за результатами якої були встановлені викладені вище недоліки, і за загальним висновком ця захисна споруда оцінюється як «обмежено готове» до використання за призначенням.
Крім того, справа містить акт повторної оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту протирадіаційного укриття №56842, у висновку якого зазначено, що станом на 13 лютого 2023 року вказане протирадіаційне укриття є обмежено готове до використання за призначенням.
Перевіркою було встановлено низку несправностей та недоліків, зокрема, повітропроводи пошкоджені корозією та відсутні покажчики руху, відсутні система зв`язку та оповіщення, заземлення електроприладів та інші недоліки.
Окремо колегія суддів звертає увагу, що подаючи апеляційну скаргу, Одеська міська рада, як орган, що представляє територіальну громаду м.Одеси та здійснюють від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, ґрунтувала свою правову позицію на відсутності процесуального права у заступника прокурора на звернення до суду з даним позовом, натомість питання щодо приведення укриття № 56842 в належний стан для використання його в повному обсязі за призначенням було лише побічно згадані апелянтом. 
Враховуючи все вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку про доведеність факту утримання КП ЖКС  Пересипський в  неналежному технічному стані, стані непридатному для використання за цільовим призначенням в повному обсязі, споруди цивільного захисту (протирадіаційного укриття) №56842, яке знаходиться за адресою: м.Одеса, вул. Поштова, буд. 34, що свідчить про наявність підстав для задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Одеської міської ради - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 березня 2023 року – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		А.Г. Федусик	
Судді	  	А.В. Бойко    О.А. Шевчук