Справа № 346/1036/23 
Провадження № 33/4808/462/23 
Категорія ч.1 ст.155-1 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Махно Н. В. 
Суддя-доповідач Шигірт Ф.С. 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі судді Шигірта Ф.С., з участю захисника Грабовецького О.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Коломийського міськрайонного суду від 14 квітня 2023 року щодо неї,-

в с т а н о в и в:
Вказаною постановою         ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватою за ч.1 ст.155-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 гривень. 
Згідно постанови, 13.02.2023 року о 16 год. 19 хв. ОСОБА_1 , будучи фізичною особою - підприємцем, здійснюючи підприємницьку діяльність у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у м. Коломия, вул. Бандери, 59/1, вчинила порушення порядку проведення розрахункової операції, а саме проведення розрахункової операції через РРО без використання для підакцизних товарів режиму попереднього програмування коду товарної підкатегорії згідно УКТ ЗЕД, чим порушила п.11 ст.3 Закону України "Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.155-1 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що суперечить матеріалам справи. Вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови був пропущений з поважних причин, оскільки в судовому засіданні участі вона не приймала і про постанову не знала. Повістку згідно вимогами ч.1 ст.277-2 за три доби до дня розгляду не отримувала. З копією постанови суду вона була ознайомлена з запізненням. 
По суті апеляційної скарги зазначає, що справа не містить доказів вчинення нею правопорушення, проте суд прийняв рішення про її винуватість. Разом з тим, вона 13.02.2023 року близько 16:15 год. взагалі не продавала алкогольні продукції без марок акцизного податку, що підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи. При цьому, суд обґрунтував свої висновки відомостями з акту фактичної перевірки ДПС України, який не може бути доказом у справі, оскільки не є первинним документом. Суд не врахував, що працівники ДПС в акті перевірки виклали обставини, які не перевіряються під час фактичної перевірки. Факт здійснення торгівлі алкогольними напоями без належного програмування РРО не підтверджений. 
Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення.
Заслухавши пояснення захисника, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.
Згідно з положеннями КУпАП строк на апеляційне оскарження постанови суду в справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин.
Поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати скаргу у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала скаргу про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. При цьому такі обставини належить підтвердити доказами.
Враховуючи військовий стан на території України, відсутність даних про своєчасне отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови, з метою відновлення доступу особи до правосуддя, строк на апеляційне оскарження постанови суду слід поновити.
Що стосується апеляційних доводів, суд дійшов таких висновків. 
Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов?язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Проте, суд першої інстанції вимог зазначених норм права не дотримався, поверхнево розглянув справу, не надав матеріалам справи належної правової оцінки, не виклав аналізу доказів, а обмежився переліченням матеріалів справи. Вирішуючи питання про доведеність винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.155-1 КУпАП за обставин, наведених в оскаржуваній постанові, суд першої інстанції виклав свої мотиви загальними фразами.
З протоколу про адміністративне правопорушення від 13.02.2023 №303 вбачається, що при проведенні фактичної перевірки магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », в якому здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 було встановлено порушення порядку проведення розрахунків, а саме проведення розрахункових операцій через РРО без використання для підакцизних товарів, режиму попереднього програмування коду товарної під категорії згідно УКТЗЕД, чим порушено п.11 ст.3 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», відповідальність передбачена ч.1 ст. 155-1 КУпАП.
Частина 1 ст. 155-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.  
З диспозиції зазначеної статті випливає, що вона носить бланкетний характер і лише описує безпосередньо саме правопорушення, але для повного визначення ознак цього правопорушення відсилає до законодавчо встановленого порядку проведення розрахунків у певній сфері. Зокрема, така норма має загальний і конкретизований зміст. Загальний зміст бланкетної диспозиції передається словесно-документною формою відповідної статті КУпАП і в обов?язковому порядку включає положення інших нормативно-правових актів. Із загальним змістом бланкетної диспозиції пов?язане визначення діяння як правопорушення певного виду та встановлення за нього адміністративної відповідальності, а конкретизований зміст цієї диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює адміністративно-правову норму більш конкретним змістом.
Водночас, як слідує із протоколу про адміністративне правопорушення, то в ньому наведено загальний перелік порушень, тоді як не розкрита суть адміністративного правопорушення. Зокрема, фабула інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення не містить конкретних обставин, в чому воно полягає, які саме товари ОСОБА_1 реалізувала з порушенням правила торгівлі і розрахунків. Відсутність таких обставин є грубим порушенням права особи на захист, оскільки не вказує на конкретні її дії, які розцінюються представниками державної влади як правопорушення. Також, ці порушення не дають суду можливості перевірити обставини та ідентифікувати, чи стосується цей протокол порушень зазначених в акті фактичної перевірки, який додано до протоколу. 
Згідно зі ст.75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Відповідно до п.1.3. цієї статті, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об?єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Як встановлено апеляційним судом, в п.2.2 Акту фактичної перевірки зазначено, що під час перевірки було реалізовано товар – 1 пляшка горілки «Хлібний дар» 0,5л. за ціною 129,5 грн (а.с.4)
До протоколу додано пояснення продавця магазина «Продуктовий кошик» ОСОБА_2 та копії фіскального чеку РРО виданого ФОП « ОСОБА_1 » про продаж 1 пляшка горілки «Хлібний дар» 0,5л. за ціною 129,5 грн, в якому міститься вся необхідна інформація, в тому числі і номери: акцизної марки, штрих-коду товару, УКТ ЗЕД, назва та ціна продукції, дата та час касової операції.
Зазначені докази спростовують обставини правопорушення викладеного в Акті фактичної перевірки, протоколі про адміністративне правопорушення та в оскаржуваній постанові суду першої інстанції.
Що стосується інших порушень зазначених в Акті, вони не підлягають перевірці судом, оскільки не були виявлені під час цієї перевірки та за їх фактом не складено протокол.
Також слід зазначити, що в акті є посилання на додаток №3 з якого начебто вбачається факт порушення. Проте, додатку №3 до матеріалів справи не було додано.
Таким чином, матеріали справи не містять будь-яких документів (або посилання на такі документи) дослідивши які можна перевірити інформацію внесену до акту перевірки та протоколу про адміністративне правопорушення.
Зазначене позбавляє суд можливості безпосередньо дослідити джерела доказів, які містять фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку можна встановити наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість ОСОБА_1 в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до правової позиції ЄСПЛ «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey). «Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Ретельно дослідивши та перевіривши в ході апеляційного розгляду усі наявні в справі матеріали, апеляційний суд приходить до переконання про недоведеність події та складу адміністративного правопорушення.
Приписами ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Виходячи з вищезазначеного, висновки суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155-1 КУпАП, не підтверджено належними, допустимими та достовірними доказами, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у даній справі про адміністративне правопорушення закриттю. 

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Строк на апеляційне оскарження постанови Коломийського міськрайонного суду від 14 квітня 2023 року ОСОБА_1 поновити.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Коломийського міськрайонного суду від 14 квітня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.155-1 КУпАП – скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.155-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя:                                                                        Шигірт Ф.С.