Номер провадження: 22-ц/813/1941/23 
Справа № 495/7341/17
Головуючий у першій інстанції Прийомова О. Ю.
Доповідач Князюк О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.06.2023 року                                                                  м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого Князюка О. В.,
суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А. П.,
за участю секретаря - Дерезюк В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про поділ майна, що є у спільній частковій власності, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина
ОСОБА_2 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , та ОСОБА_5 , про виділення в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, відповідно до ст. ст. 319, 364, 358 ЦК України та уточнивши свої позовні вимоги остаточно просив суд: здійснити поділ житлового будинку АДРЕСА_1 , виділивши йому належну частину спірного житлового будинку; виділити ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в натурі належну їм частину житлового будинку; припинити право спільної часткової власності на житловий будинок, визнати за ОСОБА_2 право особистої приватної власності як на окремий об`єкт нерухомого майна на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; визнати за відповідачами право особистої приватної власності як на окремий об`єкт нерухомого майна на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3 ; стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати.
Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що він є власником 58/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 .
Співвласниками інших 42/100 частин спірного житлового будинку є ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .
Позивач вказує на технічну можливість поділу та виділу належних йому частин будинку, що підтверджує Висновком судової будівельно-технічної експертизи та довідкою КП «Білгород- Дністровської БТІ».
Також звертає увагу суду на обставини, що його частці житлового будинку рішенням виконкому Сергіївської селищної ради від 20.04.2017 року № 85 присвоєно окрему поштову адресу: АДРЕСА_2 .
За таких обставин, вважає, що існують усі правові підстави для поділу спірного житлового будинку з виділенням належних сторонам його частин в окрему одиницю, у зв`язку із чим і звернувся до суду з відповідним позовом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 13 серпня 2021  року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про поділ майна, що є у спільній частковій власності задоволено частково.
Здійснено поділ житлового будинку АДРЕСА_1 , виділивши в натурі 58/100 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 та складається з: житлового будинку літ «А» 1-1 коридор, 1-2 житлова, 1-3 житлова, 1-4 шафа, літ. "а-2", веранда в складі приміщення: V - веранда, VІ - веранда, загальною площею - 45,7 кв.м, житловою площею - 24,4 кв.м., сараю літ «Б», сараю літ «б», літньої кухні літ «З», вбиральні літ «І», № 1 - ворота, №2 - огорожа .
Визнано за ОСОБА_2 право власності як на окремий об`єкт нерухомого майна, а саме літ. «А» житловий будинок в складі приміщень: 1-1 - коридор пл. 4,6 м. 2, 1-2 - житлова пл. 9,3 м.2, 1-3   - житлова пл. 15,1 м.2, 1-4 - шафа пл. 1,1 м.2, літ. «а2» - веранда в складі приміщення: V - веранда пл. 9,2 м 2., літ. «а3» - веранда в складі приміщення: VI   - веранда пл. 6,4 м2., літ. «Б», сарай пл. 11,28 м2, літ. «б», сарай пл. 7,10 м2, літ. «3», літня кухня пл. 16,51 м2., літ. «І», вбиральня пл. 1,24 м2., № 1 ворота, № 2 огорожа.
Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 на житловий будинок АДРЕСА_1 .
Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в рівних частках 640 грн судового збору на користь ОСОБА_2 /по 213,33 грн. з кожного/.
Відмовлено у задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги, узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу та узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, 17.09.2021 року ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу.
При цьому посилається на те, що розбіжностей щодо користування нерухомим майном у позивача з відповідачами немає, оскільки кожен із співвласників користується відокремленою частиною житлового будинку та своїми господарськими будівлями та спорудами.
Ухваленим рішення порушено права та законні інтереси відповідачів, оскільки ідеальна частка у житловому будинку апелянту та іншим відповідачам значно більша ніж вказана у правовстановлюючих документах, а тому наявна необхідність здійснити перерахунок ідеальних часток.
Судом першої інстанції не взято до уваги, позивач жодним чином не вживав заходів до укладання договору про виділ/поділ нерухомого майна і жодним чином не врегулював питання користування земельною ділянкою.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 08.07.2020 року справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором було призначено до розгляду.
На підставі Розпорядження щодо повторного автоматизованого розподілу справи між суддями № 3388 від 05.08.2021 року відповідно до рішення Вищої ради правосуддя №1612/0/15-21 від 20.07.2021 "Про звільнення ОСОБА_8 з посади судді Одеського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку" та з врахуванням пунктів 2.3.49., 2.3.50. Положення про автоматизовану систему документообігу суду за вказаною цивільною справою було призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 05.08.2021 року визначено колегію суддів Одеського апеляційного суду в складі: головуючого - О. В. Князюка, суддів: Колеснікова Г.Я., Вадовської Л.М. для розгляду справи №523/3889/16-ц за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором.
Розпорядженням № 4094 Щодо повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 13.08.2021 року у відповідності до п. 3.12. Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Одеському апеляційному суді, затвердженими рішенням зборів суддів Одеського апеляційного суду 28.12.2018 року з подальшими змінами було проведено автоматизований розподіл справи та визначено колегію суддів Одеського апеляційного суду в складі: головуючого - Князюка О. В., суддів: Заїкіна А.П. та Погорєлової С. О.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13.08.2021 року справу було прийнято до провадження та призначено до розгляду.
15.06.2023 року в судове засідання з`явилась ОСОБА_3 та представник ОСОБА_1 - адвокат Гафічук С.Д.
ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримала, просила суд її щадовольнити.
Представник ОСОБА_1 - адвокат Гафічук С.Д. просив рішення суду першої інстанції скасувати, а апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв та клопотань не надавали.
Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у ч. ч. 1, 2 ст. 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. У разі відсутності таких даних, а також у разі подання заяви (заяв) про бажання прийняти участь у справі особисто, суд відкладає судове засідання на іншу дату.
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Вказана цивільна справа тривалий час перебуває в провадженні апеляційного суду, учасникам справи була надана можливість реалізувати свої процесуальні права з доведення своєї позиції по справі, вони реалізували свої процесуальні права ще до введення державою карантину.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, тривалий розгляд справи, баланс інтересів учасників справи у її якнайшвидшому розгляді, усвідомленість учасників справи про розгляд справи, а також те, що учасники справи реалізували своє процесуальне право щодо участі у судовому засіданні під час розгляду справи та висловили свою процесуальну позицію, тобто створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, наявності у справі достатніх матеріалів для її розгляду по суті, колегія суддів ухвалила справу розглянути за відсутності сторін.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.
На підставі Свідоцтва про право власності на житло від 07.03.2002 року, виданого органом приватизації державного житлового фонду виконкому Сергіївської селищної ради, та Свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії НВІ 387063, виданого 01.02.2017 року приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Щукіною Л.С., ОСОБА_2 є власником 58/100 частки житлового будинку під АДРЕСА_1 , що також підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.02.2017 року № 79344608, технічним паспортом на садибний /індивідуальний/ житловий будинок.
Згідно Свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації державного житлового фонду виконкому Сергіївської селищної ради 08.07.2002 року, іншими співвласниками спірного житлового будинку, а саме 42/100 частин: є ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в рівних частках.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , та копією актового запису № 363 від 22.03.2019 року.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду 13.05.2019 року провадження по справі було зупинено до визначення кола спадкоємців майна померлої.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27.03.2020 року, залучено в якості відповідачів ОСОБА_3 , 1985 року народження, адреса проживання: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_4 , 1981 року народження, адреса проживання: АДРЕСА_4 , як правонаступників відповідача ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
У відповідності до листа КП «Білгород-Дністровське БТІ» № 520 від 10.04.2017 року повідомлено про наявність технічної можливості виділу 58/10 часток житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_2 , зі складу житлового будинку з наданням окремої поштової адреси.
Також зазначено, що 58/100 часток даного житлового будинку складаються з: житлового будинку літ «А» 1-1 коридор, 1-2 житлова, 1-3 житлова, 1-4 коридор, V - веранда, VІ - веранда, загальною площею - 45,7 кв.м, житловою площею - 24,4 кв.м., сараю літ «Б», літньої кухні літ «З», вбиральні літ «І». /т.1 а.с.19/
Згідно рішення виконавчого комітету Сергіївської селищної ради № 85 від 20.04.2017 року, надано частці житлового будинку, що належить гр. ОСОБА_2 , та складається з житлового будинку літ «А» 1-1 коридор, 1-2 житлова, 1-3 житлова, 1-4 коридор, V - веранда, VІ - веранда, загальною площею - 45,7 кв.м, житловою площею - 24,4 кв.м., сараю літ «Б», літньої кухні літ «З», вбиральні літ «І» окрему поштову адресу - АДРЕСА_2 . /т.1 а.с.20/.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 07 серпня 2018  року призначено по цивільній справі судову будівельно - технічну експертизу, на вирішення якої поставлені наступні питання: Чи можливий поділ в натурі та який можливий варіант поділу 58/100 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_2 .
02.10.2018 року до суду надійшов Висновок судової будівельно-технічної експертизи № 17/08, складений судовим експертом Шевчук А.М. 28.09.2018 року, з якого вбачається, що враховуючи порядок користування, що склався між співвласниками, технічна можливість поділу в натурі житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , існує з відхиленням від ідеальних часток співвласників.
Відмічене, що ідеальні частки співвласників - 58/100 і 42/100 частки житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , які належать сторонам на праві власності, не відповідають фактичним часткам, так як при приватизації ідеальні частки були розраховані відповідно до площі житлового будинку літ. «А», без врахування прибудов, надбудов, господарських будівель і споруд.
З врахуванням фактичного користування співвласниками приміщеннями житлового будинку, господарськими будівлями і спорудами, на рішення суду пропонується наступний варіант поділу житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з відхиленням від ідеальних часток співвласників по 58/100 та 42/100: ОСОБА_2 /58/100 частка/ виділити:
- літ."А" житловий будинок в складі приміщень:
1-1 коридор пл. 4,6 м -2 - 4 757 грн.,
1-2 житлова пл. 9,3 м-2 - 9 617 грн.,
1-3 житлова пл. 15,1 м-2 - 15 616 грн.,
1-4 шафа пл. 1,1 м-2 - 1 138 грн,
- літ. "а "- веранда в складі приміщення:
V- веранда пл. 9,2 м2 - 5 614 грн.,
- літ."а3" веранда в складі приміщення:
VI веранда пл. 6,4 м2 - 3 782 грн.,
- літ."Б" сарай пл. 11,28 м2- 2 028 грн.
- літ."б" сарай пл. 7,10 м2- 1 260 грн.
- літ."3" літня кухня пл. 16,51 м2- 10 428 грн.,
- літ.'І' вбиральня пл. 1,24 м2- 999 грн.,
- № 1 ворота - 1 068 грн.,
- № 2 огорожа - 692 грн.
Загальною площею по літ. «А» - 45,7 м2, в т.ч. житловою - 24,4 м2, вартістю 56 999 грн., що складає 5/25 фактичної частки, менше ідеальної частки на 106 040 грн. у нині чинних цінах на будівельні матеріали і послуги.
Вхід в квартиру ОСОБА_2 зберегти існуючий в приміщенні 1-1 житлового будинку літ. «А» (див. додаток № 2 до висновку № 17/08).
ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 /42/100 частки/ виділити:
- літ."А" житловий будинок в складі приміщень:
1-2 житлова пл. 14,7 м2 - 15 202 грн.,
1-2 комора пл. 7,2 м2 - 7 446 грн.,
-літ." А1" житлова прибудова в складі приміщень:
2-3 коридор пл. 8,6 м2 - 13 245 грн.,
2-4 шафа пл. 0,7 м2 - 1 078 грн.,
2-5 житлова пл. 11,0 м2 - 16 941 грн.,
2-6 санвузол пл. 5,8 м2 - 8 933 грн.,
2-7 житлова пл. 11,9 м2 - 18 327 грн.,
2-8 житлова пл. 16,4 м2 - 25 257 грн.,
- літ."а" прибудова в складі приміщень:
2-9 коридор пл. 12,7 м2 - 20 112 грн.,
2-10 кухня пл. 12,6 м2 - 19 953 грн.,
- літ."а-1" веранда в складі приміщення:
I веранда пл. 2,4 м2 - 2 391 грн.,
- літ." А-2 ", мансарда в складі приміщень:
ІІ - мансарда пл. 8,5 м2 - 5 526 грн.,
ІІІ- мансарда пл. 15,2 м2 - 9 883 грн.,
ІV - мансарда пл. 15,1 м2 - 9 817 грн.,
- літ. "В"- сарай пл. 11,34 м2 - 6 090 грн.,
- літ. "Г" - сарай пл. 3,91 м2- 1 038 грн.,
- літ. "Д" - сарай пл. 7,52 м2- 2 942 грн.,
- літ. "Є" - сарай пл. 8,66 м2- 4 100 грн.,
- літ. "Ж" - гараж пл. 34,00 м2- 35 821 грн.
Загальною площею по літ. «А» - 142,8 м2, в т.ч. житловою - 54,0 м2, вартістю 224 102 грн., що складає 20/25 фактичної частки, більше ідеальної частки на 106 040 грн. у нині чинних цінах на будівельні матеріали і послуги.
Вхід в квартиру ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 зберегти існуючий в приміщенні 2-3 житлової прибудови літ. «А1» (див. додаток № 2 до висновку № 17/08).
При запропонованому варіанті поділу в натурі житлового будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , будівельні роботи по переобладнанню та переплануванню приміщень житлового будинку проводити не потрібно, так як на день обстеження виділені приміщення є ізольованими квартирами із окремими виходами, які мають в своєму складі необхідні житлові і підсобні приміщення, які регламентуються будівельними нормами.
Також зазначено, що експертом запропонований варіант поділу в натурі житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з врахуванням можливості поділу на самостійні об`єкти нерухомого майна з наданням кожному об`єкту поштової адреси.

Мотивувальна частина
Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.
Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.
Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності, згідно ч.1 ст. 356 ЦК України , є спільною частковою власністю.
Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.
Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.
Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при цьому власнику, що виділяється, та власнику, що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого співвласника, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу та пункту 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них».
Порядок проведення таких робіт та розрахунок часток визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом МЖКГ України від 18 червня 2007 року № 55..
Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.
Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.
Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.
Оскільки учасники спільної часткової власності мають права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі.
Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).
У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок.
Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не взято до уваги, що позивач жодним чином не вживав заходів до укладання договору про виділ/поділ нерухомого майна і жодним чином не врегулював питання користування земельною ділянкою, з огляду на наступне.
Згідно із статями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК договір вважається укладеним, якщо сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
У відповідності до ч.3 ст. 364 ЦК України, договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.
Для визначення технічної можливості виділу частки майна у натурі нотаріусу, крім право встановлювальних (правопідтверджувальних) документів, які вимагаються для посвідчення договорів відчуження нерухомості, подається також висновок щодо технічної можливості виділення частки у натурі (абзац третій пункту 59 Інструкції).
Нотаріально посвідчений договір виділу є правовстановлювальним документом на нерухоме майно згідно вимог Переліку правовстановлювальних документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на об`єкти нерухомого майна, що затверджений наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 р. N 7/5.
Право власності на нерухоме майно, набуте за таким договором, підлягає реєстрації у органах, що здійснюють державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно і виникає з моменту державної реєстрації (ч. 1 ст. 182, абзац третій ч. 2 ст. 331 ЦК, ч. 6 ст. 3, ст. 4 Закону "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно").
Водночас сам договір про виділ у натурі частки нерухомого майна державної реєстрації не вимагає.
Договір про виділ частки має наслідком припинення права спільної часткової власності тільки для того учасника, який реалізував право на виділ.
У відповідності до п.6.9 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, одночасно з посвідченням договору про виділ частки в натурі (поділ) житлового будинку, будівлі або споруди нотаріусом посвідчується договір про виділ частки в натурі на місцевості земельної ділянки.
Для посвідчення останнього разом з іншими документами нотаріусу подається нотаріально посвідчений договір про спільну часткову власність на земельну ділянку.
Проте, з матеріалів справи не вбачається набуття сторонами прав власності відповідно до їх часток земельної ділянки під житловим будинком АДРЕСА_1 , що виключає можливість нотаріального посвідченого такого роду договорів.
Таким чином, посилання апелянта на бажання інших співвласників укласти нотаріально посвідчений договір щодо виділу нерухомого майна та ухилення від такого саме позивача, не зумовлює відмови в задоволенні його вимог в судовому порядку.
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що у сторін відсутнє право спільної часткової власності на земельну ділянку, то відповідно користування такою буде відповідати їх часткам в належному нерухомому майні з врахуванням поділу та виділу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Колегія суддів звертає увагу, що ані відповідачами, ані самим апелянтом не надано жодного доказу того, що у разі виділення належної позивачу частини будинку в окремий об`єкт нерухомості в судовому порядку будуть порушені їх права, не підтверджено й факту створення конфліктної ситуації щодо поділу житлового будинку у зв`язку з вже складеним на протязі тривалого часу фактичним користуванням таким.
Згідно експертного Висновку № 17/08 від 02.10.2018 року технічна можливість поділу в натурі житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , існує з відхиленням від ідеальних часток співвласників.
Крім того у процесі розгляду справи як у суді першої так і апеляційної інстанції відповідачі не заявляли клопотання про призначення повторної судової будівельно-технічної експертизи.
Судом першої інстанції вірно враховано той факт, що частина житлового будинку, що виділяється позивачу дійсно існує з відхиленням від ідеального розміру його частки у праві спільної часткової власності, натомість позивачу згідно з Висновком експерта пропонується виділити у власність меншу частину, що складає 5/25 фактичної частки, а отже менше ідеальної частки на 106 040 грн у нині чинних цінах на будівельні матеріали і послуги.
Щодо доводів апелянта про те, що насправді ідеальна частка у житловому будинку, що належить апелянту та іншим відповідача значно більша ніж вказано у право встановлюючись документах не підтверджено будь-якими належними та допустимими доказами. А отже не приймається судом до уваги. 
Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено порушення норм матеріального та процесуального права, які давали б підстави для скасування оскаржуваного судового рішення, а фактично зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду з їх оцінки, без наведення будь-яких обставин, які б ставили під сумнів набутий судом висновок або свідчили б про невірну оцінку судом доказів, які надані сторонами та невірне застосування законодавства, яке регулює спірні правовідносини, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Усталеною практикою Європейського суду з прав людини визначено, що для того, щоб мати можливість звернутися за захистом до суду, особа має довести, що вона є жертвою порушення прав. Аби претендувати на статус жертви такого порушення, оспорюваний захід має безпосередньо зашкодити особі (рішення «Аксу проти Туреччини» (Aksu v.Turkey) пункт 50; «Берден» (Burden v. The United Kingdom) пункт 33; «Тенасе проти Молдови» (Trnase v. Moldova)
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів, розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судових рішень, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги є безпідставними, всі доводи були розглянуті судом першої інстанції при розгляді справи, та їм була надана відповідна правові оцінка, а тому суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для ухвалення нового рішення немає.
Судова колегія, розглянувши справу, прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв`язку з чим апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 13 серпня 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 20.06.2023 року.

Головуючий:                                                                         О. В. Князюк

Судді:                                                                                 А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе