ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

08 червня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 160/24986/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Дурасової Ю.В. (доповідач),
                               суддів:  Божко Л.А., Лукманової О.М.,       
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційні скарги      Головного управління ДПС у Дніпропетровській області  
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.03.2022 року (головуючий суддя Кадникова Г.В.)
в адміністративній справі №160/24986/21 за позовом    ОСОБА_1   до відповідачів:  Головного управління ДПС у Дніпропетровській області,  Державної податкової служби України про визнання дій незаконними, скасування податкових вимог та зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, ОСОБА_1 , звернулася 09.12.2021 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідачів:  Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (відповідач-1), Державної податкової служби України (відповідач-2) про визнання дій незаконними, скасування податкових вимог та зобов`язання вчинити певні дії, в якому з урахуванням уточнень просила (а.с. 1-8, 42-46):   
- визнати незаконними дії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, а саме: автоматичне нарахування єдиного внеску позивачці станом з 01.01.2017 року по 16.08.2021 року;
- зобов`язати відповідача скасувати та вважати відкликаними всі нарахування та податкові вимоги, в тому числі 
№Ф-11678-50/67 від 21.05.2019 року, 
№Ф-1718-15/62у від 19.02.2021 року, 
№Ф-1718-51-13-05/62 від 19.02.2021 року щодо нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування щодо позивача за період з 01.01.2017 року по 16.08.2021 року;
- зобов`язати контролюючий орган привести у відповідність облікові дані інформаційної системи органу доходів і зборів та інтегровану картку позивача з урахуванням наведеного.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ГУ ДПС у Дніпропетровській області безпідставно сформовано вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 21.05.2019 р. №Ф-11678-50/67, від 19.02.2021р. №Ф-1718-15/65у та №Ф-1718-51-13-05/62, про необхідність сплати недоїмки з єдиного внеску загалом у розмірі 32 577грн. 38коп. Так, позивачка зазначає, що вона зареєстрована, як фізична особа-підприємець, 29.02.2000р., про що зроблено запис 23.02.2000р. у журналі обліку реєстраційних справ за №04052442ФОО12062. Однак, фактично з 2002р. вона не здійснювала підприємницьку діяльність, працівників не наймала, доходів від діяльності не отримувала, що підтверджується відсутністю звітів з 2002р. Окрім того, позивачка зазначає, що з 11.10.2016 р. переїхала до Країни Польща, де була прийнята на роботу та працює по сьогодні, що стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.03.2022 року позов задоволено.
Визнано протиправними дії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, а саме: автоматичне нарахування єдиного внеску позивачу станом з 01.01.2017 р. по 16.08.2021 р.
Скасовано та вважати відкликаними всі нарахування та податкові вимоги, в тому числі 
№Ф-11678-50/67 від 21.05.2019р., 
№Ф-1718-15/62у від 19.02.2021р., 
№Ф-1718-51-13-05/62 від 19.02.2021р. щодо нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування щодо ОСОБА_1 за період з 01.01.2017р. по 16.08.2021р.
Зобов`язано Головне управління ДПС у Дніпропетровській області вчинити дії для проведення коригування даних (показників) інтегрованої картки ОСОБА_1 шляхом виключення відомостей про нараховану недоїмку (заборгованість) зі сплати єдиного соціального внеску в розмірі 32' 577грн. 38коп.
Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що позивачка не є страхувальником у розумінні Закону України №2464-VІ та не має обов`язку щодо сплати єдиного соціального внеску, а отже оскаржувані вимоги про сплату боргу (недоїмки) 
№Ф-11678-50/67 від 21.05.2019р., 
№Ф-1718-15/62у від 19.02.2021р., 
№Ф-1718-51-13-05/62 від 19.02.2021р., прийняті відносно ОСОБА_1 є необґрунтованими, безпідставними та підлягають скасуванню. Зазначено, що належним способом захисту порушеного права позивачки є зобов`язання відповідача-1 вчинити дії для проведення коригування даних (показників) інтегрованої картки шляхом виключення відомостей про нараховану недоїмку (заборгованість) зі сплати єдиного соціального внеску в розмірі 32 577грн. 38коп.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області (відповідачем-1) подана апеляційна скарга, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.
Вказує, що борг за позивачкою почав формуватися саме з 2017 року. Відповідно до Інструкції №449 на суму 32 577грн. 38коп. винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1718-51-13-05/62 від 19.02.2021. Тобто дії контролюючого органу щодо винесення вимог про сплату боргу (недоїмки) є цілком законними. Контролюючий орган виконав належним чином вимоги чинного законодавства, а тому у задоволенні позову слід відмовити.  
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи по суті спору.
Розгляд справи здійснюється в  порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне. 
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована суб`єктом підприємницької діяльності - фізичною особою 29.02.2000р., про що зроблено запис 23.02.2000р. у журналі обліку реєстраційних справ за №04052442ФОО12062, про що видане свідоцтво (старого зразка, з фотокарткою) Бабушкінським виконкомом м. Дніпропетровська, за підписом заступника голови виконкому Карповим О.М. з основним та єдиним видом діяльності - 47.89 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами.
На підставі даних інтегрованої картки платника податків, ГУ ДПС у Дніпропетровській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 19.02.2021 №Ф-1718-51-13-05/62.
Позивачка вважає протиправними дії відповідача щодо автоматичного нарахування єдиного внеску позивачці з 01.01.2017 року по 16.08.2021 року, а також вважає протиправними податкові вимоги ГУ ДПС у Дніпропетровській області 
№Ф-11678-50/67 від 21.05.2019 року, 
№Ф-1718-15/62у від 19.02.2021 року, 
№Ф-1718-51-13-05/62 від 19.02.2021 року щодо нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування щодо позивача за період з 01.01.2017 року по 16.08.2021 року.
Суд першої інстанції позов задовольнив.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України,  Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010р. №2464-VІ.
Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Правові засади збору, обліку, умови нарахування та сплати єдиного соціального внеску (ЄСВ) визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010р. №2464-VІ.
Положеннями статті 2 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VІ встановлено, що дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. 
Виключно цим Законом визначаються: 
принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску;
порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; 
розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; 
склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; 
порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.
Пунктом 2 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VІ передбачено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Платниками єдиного внеску, є ФОП, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування (п.4 ч.1 ст.4 ЗУ №2464-VІ).
Єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у п.п.4 (крім ФОП, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 ч.1 ст.4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. 
При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. 
При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (п.2 ч.1 ст.7 ЗУ №2464-VІ). 
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що частиною 1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VІ визначено перелік осіб, які є платниками єдиного внеску. 
Так, згідно п.4 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VІ платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування. 
Платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (п.1 ч.2 ст.6 ЗУ №2464-VІ). 
Згідно частини 8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VІ, платники єдиного внеску зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Базовим звітним періодом - є календарний місяць, а для платників, зазначених в абзацах 3 та 4 п.1 ч.1 ст.4 цього Закону, - календарний рік.
При цьому, приписами п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VІ визначено, що для платників, зазначених у п.4 ч.1 ст.4 цього Закону (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім`ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).
У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Отже, фізичні особи - підприємці у відповідності до приписів спеціального закону, яким врегульований внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, є страхувальниками та зобов`язані своєчасно та у повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
У справі, що розглядається, спірним є питання наявності/відсутності у позивачки обов`язку сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, починаючи з 01.01.2017 року по 16.08.2021 року.
Частиною 1 ст.10 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VІ визначено, що громадяни України, які працюють або постійно проживають за межами України, мають право на добровільну сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. 
Добровільна участь у системі загально обов`язкового державного пенсійного страхування регулюється Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VІ та надає можливість забезпечити страховий стаж і створити умови для збільшення розміру майбутньої пенсії. 
Платниками, які мають право на добровільну сплату єдиного внеску, є: 
особи, які досягли 16-річного віку та не перебувають у трудових відносинах із роботодавцями, не є фізичними особами-підприємцями, не провадять незалежну професійну діяльність, а саме: 
наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, не провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та не отримують дохід від цієї діяльності, у тому числі іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають або працюють в Україні, громадяни України, які працюють або постійно проживають за межами України, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; 
члени особистого селянського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню.
Особи, які мають право на добровільну сплату ЄСВ, повинні укласти Договір про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Позивачка зазначає, що фактично підприємницьку діяльність не здійснювала з 2003 року, а 16.08.2021 року подала заяву та відповідні документи на припинення підприємницької діяльності для зняття з обліку.
Матеріалами справи підтверджується, що в період: 
з 10.02.2009р. по 31.03.2011р. ОСОБА_1 працювала завідуючою складу на ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНИЙ ДІМ «РЕСУРС»» та звільнена з займаної посади відповідно до ст.38 КЗпП України, за власним бажанням (а.с. 30), 
з 01.04.2011р. по 10.10.2016р. працювала завідуючою складу на ДП «ДНІПРООПТБАКАЛІЯ» та звільнена з займаної посади відповідно до ст.38 КЗпП України, за власним бажанням (а.с. 30 з/с).
Вказане підтверджується записом в трудовій книжці серії НОМЕР_1 .
При цьому, позивачка зазначає, що 11.10.2016р. вона переїхала до країни Польща, де прийнята на роботу та працює по сьогодні.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що перетин позивачкою кордону України та Польщі підтверджується відміткою у паспорті серії НОМЕР_2 (а.с. 25 з/с).
Водночас, позивачка зазначає, що у серпні 2021р. у мобільному додатку «ДІЯ» вона отримала інформацію, про те, що відносно неї є виконавче провадження НОМЕР_3, де стягувачем є ГУ ДПС у Дніпропетровській області сума стягнення 6 052грн. 50коп. 
Також позивачка зазначає, що приїхавши до України, їй стало відомо, що відносно неї, як на фізичну особу-підприємця нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
В подальшому позивачка звернулася до реєстратора із заявою щодо внесення у ЄРДПОУ інформації про припинення своєї підприємницької діяльності, про що внесено відповідний запис 16.08.2021р.
Також позивачка зазначає, що 04.10.2021р. вона отримала у мобільному додатку «ДІЯ» інформацію про відкриття виконавчого провадження відносно себе на суму боргу 8495грн. 30коп. за невиконання податкової вимоги ГУ ДПС у Дніпропетровській області, де у Постанові про арешт коштів боржника від 21.09.2021р. вказана податкова вимога №Ф-11678-50/67 від 21.05.2019р.
13.10.2021р. представником позивачки подано адвокатський запит від 13.10.2021р. про надання інформації щодо наявності нарахувань у ОСОБА_1 по єдиному внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування.
22.10.2021р. листом ГУ ДПС у Дніпропетровській області №77556/6/04-36-24-03-10 повідомлено, що за даними інформаційної системи податкового органу станом на 19.10.2021 в інтегрованій картці платника по коду 71040000 обліковуються нарахування зі сплати єдиного внеску, а саме:
за 2017 рік у сумі 8 448грн.00коп. граничний строк сплати 09.02.2018р., нарахування не сплачені;
1 квартал 2018р. у сумі 2 457грн.18коп., строк сплати до 19.04.2018р., нарахування не сплачені;
2 квартал 2018р. у сумі 2' 457грн. 18коп., строк сплати до 19.07.2018р., нарахування не сплачені;
3 квартал 2018р. у сумі 2 457грн. 18коп., строк сплати до 19.10.2018р., нарахування не сплачені;
4 квартал 2018р. у сумі 2 457грн. 18коп., строк сплати до 21.01.2019р., нарахування не сплачені
1 квартал 2019р. у сумі 2 754грн.18коп., строк сплати до 19.04.2019р., нарахування не сплачені;
2 квартал 2019р. у сумі 2 754грн.18коп., строк сплати до 19.07.2019р., нарахування не сплачені;
3 квартал 2019р. у сумі 2 754грн.18коп., строк сплати до 21.10.2019р., нарахування не сплачені;
4 квартал 2019р. у сумі 2 754грн. 18коп., строк сплати до 20.01.2020р., нарахування не сплачені;
1 квартал 2020р. у сумі 2 078грн. 12коп., строк сплати до 21.04.2020р., нарахування не сплачені;
2 квартал 2020р. у сумі 1' 039грн.06коп., строк сплати до 20.07.2020р., нарахування не сплачені;
3 квартал 2020р. у сумі 3 178грн.12коп., строк сплати до 19.10.2020р., нарахування не сплачені;
4 квартал 2020р. у сумі 2 200грн.00коп., строк сплати до 20.01.2021р., нарахування не сплачені.
Також відповідачем в листі зазначено, що згідно із п.6 ч.1 ст.1 Закону України №2464-VI, сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом є недоїмкою.
Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів відповідно до ч.3 ст.25 Закону України №2464-VI.
На підставі даних інтегрованої картки платника податків, ГУ ДПС у Дніпропетровській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 19.02.2021 №Ф-1718-51-13-05/62.
При цьому позивачка також вважає протиправними податкові вимоги ГУ ДПС у Дніпропетровській області 
№Ф-11678-50/67 від 21.05.2019 року, 
№Ф-1718-15/62у від 19.02.2021 року, 
№Ф-1718-51-13-05/62 від 19.02.2021 року щодо нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування щодо позивача за період з 01.01.2017 року по 16.08.2021 року.
Водночас, колегія суддів апеляційної інстанції встановила, що матеріали справи не містять податкові вимоги від 19.02.2021р. №Ф-1718-15/62У та №Ф-1718-51-13-05/62.
З метою повного дослідження обставин справи ухвалою від 16.05.2023 судом апеляційної інстанції витребувано у учасників справи докази щодо податкових вимог, які сформовано щодо позивачки (оскільки не всі податкові вимоги, про які зазначає позивачка містяться в матеріалах справи, а саме нема підтверджень, що вимоги №Ф-11678-50/67 від 21.05.2019 року, №Ф-1718-15/62у від 19.02.2021 року).
На виконання ухвали від 16.05.2023, відповідачем надано клопотання від 06.06.2023 про долучення до матеріалів справи документів: 
вимоги про стягнення боргу
- від 19.02.2021 року №Ф-1718-51-13-05/62,
- від  19.02.2021 року №Ф-1718-51/62у.
При цьому, позивачка будь-яких доказів та прояснень щодо наявності/відсутності  податкових вимог №Ф-11678-50/67 від 21.05.2019 року, №Ф-1718-15/62у від 19.02.2021 року - не надала.
Виходячи з того, що матеріали справи не містять підтвердження наявності  податкових вимог №Ф-11678-50/67 від 21.05.2019 року, №Ф-1718-15/62у від 19.02.2021 року (при цьому суд першої інстанції скасував зазначені податкові вимоги), то колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив обставини справи.
Оскільки відсутні докази про наявність зазначених податкових вимог, то відсутні і підстави для задоволення позову щодо скасування податкових вимог №Ф-11678-50/67 від 21.05.2019 року, №Ф-1718-15/62у від 19.02.2021 року 
Як наслідок, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову щодо скасування податкових вимог №Ф-11678-50/67 від 21.05.2019 року, №Ф-1718-15/62у від 19.02.2021 року - підлягає скасуванню.
Водночас, матеріалами справи підтверджується, що в період 2017-2020 роки, за який ОСОБА_1 нараховано внесок від здійснення підприємницької діяльності, позивачка була зареєстрована як ФОП.
При цьому позивачка зазначає, що не здійснювала підприємницьку діяльність, оскільки з 11.10.2016р. переїхала на постійне місце проживання до Польщі і в даний час там й проживає. 
З цього приводу колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що оскільки позивачка в період 2017-2020 роки була зареєстрована як ФОП, то контролюючий орган правомірно нарахував їй внесок від здійснення підприємницької діяльності.
При цьому, виїзд за кордон України, не позбавляє фізичку особу-підприємця від справи єдиного внеску.
За таких обставин колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.
Сплата єдиного внеску є формою участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Мета такої участі полягає у гарантуванні особі матеріального забезпечення у разі настання страхового випадку (як то безробіття, тимчасова непрацездатність, нещасний випадок на виробництві чи професійне захворювання, досягнення пенсійного віку тощо).
Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, підприємницької діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ. 
Отже, саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. 
При цьому, за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, розмір єдиного внеску не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.
Таким чином, метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є страхування особи, яка полягає у забезпеченні захисту у випадках передбачених законодавством прав застрахованих.
Позивачка з 2016 року проживає у Польщі, однак матеріали справи не містять доказів, що у цій країні на її користь здійснюються соціальні виплати до пенсійного фонду, медичне страхування у разі нещасного випадку, а також на випадок її безробіття. 
Позивачка зазначає, що з 2016 року не має постійного місця проживання в Україні, однак залишалася станом на 2017-2021 фізичною особою-підприємцем, отже мала обов`язок сплачувати єдиний внесок.
На думку колегії суддів апеляційної інстанції, відсутність реєстрації припинення статусу ФОП в даному випадку є підставою для обов`язкової сплати ЄСВ.
Відповідно до підпункту 6 ч.1 ст.1 Закону України №2464-VІ недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.
Частинами 3 та 4 ст.25 Закону України №2464-VІ передбачено, що суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. 
Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
Згідно ч.4 ст.8 Закону України №2464-VІ, порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначає Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 №449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 04.05.2018 №469) (Інструкція № 449).
Згідно п.1 розділу VIІ Інструкції №449 до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.
У відповідності до п.3 розділу VI Інструкції, органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:
- дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів;
- платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;
- платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.
У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається):
- платникам, зазначеним у пп.1 та 2 п.1 розділу II цієї Інструкції, протягом десяти робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій);
- платникам, зазначеним у пп.3 та 4 п.1 розділу II цієї Інструкції, протягом п`ятнадцяти робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).
Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.
Пунктом ж 4 вказаного розділу Інструкції визначено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).
Відповідно до даних Інтегрованої картки платника податків, заборгованість позивачки зі сплати єдиного внеску у розмірі 32 577грн. 38коп. - підтверджена.
Оскільки позивачка у період з 2017-2021 року є страхувальником у розумінні Закону України №2464-VІ та має обов`язок щодо сплати єдиного соціального внеску, тому відсутні підстави для скасування податкових вимог, що нараховані контролюючим органом за несплату позивачкою єдиного внеску.
Щодо позовних вимог про зобов`язання контролюючого органу привести у відповідність облікові дані інформаційної системи органу доходів і зборів та інтегровану картку ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції зазначає, що оскільки відсутні підстави для скасування податкових вимог, то відсутні і підстави для задоволення вказаної позовної вимоги.
Приписами статті 71 ПК України визначено, що інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів комплекс заходів, що координується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.
Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.              
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
На думку колегії суддів апеляційної інстанції матеріали справи дають підстави для висновку, шо позивачкою не доведені обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги.
При цьому, відповідачем, доведено обставини, на яких ґрунтуються заперечення проти позовних вимог, доведено правомірність дій/рішень відповідача як суб`єкта владних повноважень.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.
          В силу ч. 5 ст. 328 КАС України рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.
Виходячи з результатів апеляційного перегляду не підлягають розподілу витрати у справі.
          Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області -задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.03.2022 року - скасувати.
Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 08.06.2023 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.
В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
   
Головуючий - суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова