Справа № 130/3241/21
Провадження № 22-ц/801/702/2023
Категорія: 21
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шепель К. А.
Доповідач:Шемета Т. М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2023 року	Справа № 130/3241/21	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої судді Шемети Т. М. (суддя – доповідач),
суддів: Берегового О.Ю., Панасюка О. С.,
секретар судового засідання Куленко О. В.,
учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач (особа яка подала апеляційну скаргу) – Товариство з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт»,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору – Приватне підприємство «Агротал», Товариство з обмеженою відповідальністю «Агротал», державний реєстратор Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області Фаренюк Сергій Анатолійович,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт» на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 31 січня 2023 року, ухвалене у складі судді Шепеля К. А., дата складення повного рішення відповідає даті його постановлення,
встановив:
У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ТОВ «Поділля Агропродукт», за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ТОВ "Агротал", ПП «Агротал», Державного реєстратора Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області Фаренюка Сергія Анатолійовича про витребування земельної ділянки з чужого незаконного користування та скасування державної реєстрації.
Позов обґрунтовано тим, що позивачеві стало відомо про обробіток його земельної ділянки, що належить йому на підставі державного акту ЯЛ №192964 з кадастровим номером 0521084500:06:001:0080, площею 3,7078 га, відповідачем ТОВ «Поділля Агропродукт», проте жодних договорів із ним про передачу в оренду земельних ділянок ОСОБА_1 не підписував та згоди на обробіток не надавав. Крім того ОСОБА_1 стало відомо про укладений нібито між ним та ПП «Агротал» договір оренди землі, проте і його він не підписував. Право оренди земельної ділянки ОСОБА_1 , а також додаткова угода про зміну сторони та внесення змін до договору оренди було зареєстроване державним реєстратором Фаренюком С. А.
Тому позивач змушений був звернутися до суду із позовом за захистом свої прав.
Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 31 січня 2023 року позов  ОСОБА_1  було задоволено повністю:витребувано у ТОВ «Поділля Агропродукт» з чужого незаконного користування земельну ділянку, що належить ОСОБА_1 на підставі державного акту серії ЯЛ №192964 з кадастровим номером 0521084500:06:001:0080, площею 3,7078 га, яка розташована на території Гніванської міської територіальної громади Вінницької області (колишньої Потоківської сільської ради Жмеринського району Вінницької області) та скасовано рішення державного реєстратора Чечельницької селищної ради Чечельницького району Вінницької області Фаренюка С. А. від 1 серпня 2017 року про право оренди земельної ділянки ТОВ «Поділля Агропродукт», орендодавець ОСОБА_1 , індексний номер 36417011. Вирішено питання судових витрат.
Задовольняючи позовні вимоги суд виходив із того, що у ході судового розгляду за результатами проведеної судової почеркознавчої експертизи було встановлено, що договір, на підставі якого державним реєстратором проведено державну реєстрацію прав, ОСОБА_1 не підписувався, а отже земельна ділянка вибула із володіння власника поза його волею, тому підлягає витребуванню, а рішення державного реєстратора – скасуванню.
З таким рішенням не погодився відповідач ТОВ «Поділля Агропродукт», подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що висновок судової почеркознавчої експертизи є необґрунтованим, а суд у порушення вимог процесуального закону при винесенні рішення не надав оцінки аргументам, викладеним у запереченнях на висновок експертів, тому прийшов до помилкового висновку про задоволення позову ОСОБА_1 .
Від представника позивача адвоката Бурки В. Р. надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому він просить суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Від решти учасників справи відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надійшли.
У судове засідання апеляційного суду відповідач та треті особи не з`явилися, про день та час судового розгляду повідомлені належним чином, причини не явки треті особи суду не повідомили, від представника відповідача адвоката Барішевського О. В. надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку із його зайнятістю в іншій справі ( № 902/1079/21 у Верховному Суді, яка апеляційним судом була відхилена з тих підстав, що додана до клопотання адвокатом Ухвала Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійсно свідчить про те, що адвокат Барішевський О. В. бере участь у розгляді цієї справи, проте, як вбачається із резолютивної частини ухвали, судове засідання у Верховному Суді призначене на 11 год. 45 хв. в режимі відеоконференції, а місцезнаходженням адвоката є м. Вінниця, тому перешкод з`явитися в судове засідання Вінницького апеляційного суду на 14 год. у нього не було.
Представник позивача адвокат Бурка В. Р. в судовому засіданні апеляційного суду підтримав викладене у відзиві на апеляційну скаргу, просив її відхилити, а ухвалене у справі рішення залишити без змін.
Апеляційний судом відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про виклик в с удове засідання експертів А. Лозінської та Л. Сімчук, оскільки наведені в клопотанні підстави для виклику експертів зводяться до незгоди сторони із наданим ними висновком.
Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення у повній мірі відповідає вимогам закону.
Із матеріалів справи встановлено такі обставини.
Позивачу ОСОБА_1 на підставі державного акту ЯЛ №192964 від 25 серпня 2010 року земельна ділянка з кадастровим номером 0521084500:06:001:0080 площею 3,7078 га на території Потоківської сільської ради Жмеринського району Вінницької області (том 1, а. с. 10), право власності на яку зареєстровано 16 грудня 2015 року (том 1, а. с. 11).
За договором оренди від 01 липня 2017 року ОСОБА_1 передав в оренду спірну земельну ділянку відповідачу ТОВ «Поділля Агропродукт» строком на 7 років (том 1, а. с. 36-37).
За додатковою угодою від 03 квітня 2018 року про заміну сторони та внесення змін до договору оренди від 01 липня 2017 року ОСОБА_1 передав в оренду спірну земельну ділянку відповідачу ПП «Агротал» (том 1, а. с. 38). 
31 липня 2017 року державний реєстратор Чечельницької селищної ради Чечельницького району Фаренюк С. А. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 36417011 від 1 серпня 2017 року, зареєстрував право оренди земельної ділянки на підставі договору оренди землі, серія та номер: б/н, виданого 1 січня 2017 року, додаткова угода (про заміну сторони та внесення змін до договору оренди) до договору оренди землі, серія та номер: б/н, виданий 3 квітня 2018 року; строк дії договору 7 років, з правом пролонгації, з правом передачі в піднайом (суборенду), орендар ТОВ «Поділля Агропродукт», орендодавець – ОСОБА_1 (том 1, а. с.11-12).
Згідно з інформацією з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку кадастровий номер 0521084500:06:001:0080, власником якої є ОСОБА_1 , 31 липня 2017 року зареєстровано право оренди земельної ділянки за ТОВ «Поділля Агропродукт», номер запису про право – 21670071, орган, що здійснив державну реєстрацію права – Чечельницька селищна рада Чечельницького району Вінницької області (а.с.13).
Відповідно висновку технічної та почеркознавчої експертизи від 02 грудня 2022 року №4332/4333/22-21 підписи у договорі оренди землі б/н від 1 січня 2017 року, укладеному між ОСОБА_1 та  ПП «Агротал» та додатковій угоді від 3 квітня 2018 року про заміну сторони та внесення змін до договору оренди землі від 1 січня 2017 року, укладеній між ОСОБА_1 ,  ПП «Агротал» та ТОВ «Поділля Агропродукт», - виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки і технічних засобів,  не ОСОБА_1 , а іншою особою (а. с. 192-200).
Представником ТОВ «Поділля Агропродукт» надано до суду рецензію на висновок експертизи, складену 30 січня 2023 року, у якій рецензент кандидат юридичних наук Бондар М. Є. вказує на неповноту проведення почеркознавчого дослідження з недотриманням певних положень методики експертизи, а негативні категоричні висновки експертизи стосовно справжності підписів ОСОБА_1 вважає недостатньо обґрунтованими (том 2, а. с.13-18).
Між сторонами виник спір про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації права оренди на таку земельну ділянку.
Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України).
Майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства щодо договору найму, регулюються актами земельного законодавства - ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Частиною першою статті 93 ЗК України та статтею 1 Закону України «Про оренду землі» визначено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Згідно зі статтею 792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Аналогічне положення закріплено й у статті 13 Закону України «Про оренду землі».
Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (частина друга статті 207 ЦК України).
Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.
У постанові від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц Верховний Суд зазначив, що підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника/-ів правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами.
На підтвердження заявлених позовних вимог про те, що він не підписував договір оренди від 01 січня 2017 року з ТОВ «Поділля Агропродукт», а також додаткову угоду від 03 квітня 2018 року про заміну сторони та внесення змін до договору оренди землі від 01 січня 2017 року з ТОВ «Поділля Агропродукт» та ПП «Агротал», разом із позовною заявою ОСОБА_1 подав клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи, яке було задоволено судом. 
Як уже зазначалося, відповідно висновку технічної та почеркознавчої експертизи від 02 грудня 2022 року №4332/4333/22-21 підписи у договорі оренди землі б/н від 1 січня 2017 року, укладеному між ОСОБА_1 та  ПП «Агротал» та додатковій угоді від 3 квітня 2018 року про заміну сторони та внесення змін до договору оренди землі від 1 січня 2017 року, укладеній між ОСОБА_1 ,  ПП «Агротал» та ТОВ «Поділля Агропродукт», - виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки і технічних засобів,  не ОСОБА_1 , а іншою особою.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (стаття 110 ЦПК України).
Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив із доведеності ОСОБА_1 позовних вимог належними та допустимими доказами у справі. 
В апеляційній скарзі ТОВ «Поділля Агропродукт» зазначає, що висновок від 02 грудня 2022 року №4332/4333/22-21 є необґрунтованим та таким, що викликає сумніви в його правильності й вказує на упередженість експертів, які приймали участь у його складанні.
Роблячи такі висновки апелянт повністю відтворює в апеляційній скарзі зміст поданої до суду першої інстанції рецензії на висновок експертизи, складену 30 січня 2023 року кандидатом юридичних наук Бондарем М. Є. (всі шістнадцять пунктів, які містяться в рецензії).
Суд першої інстанції розцінив подання відповідачем ТОВ «Поділля Агропродукт» вказаної рецензії, а також клопотання про призначення повторної експертизи як один із способів затягування розгляду справи, мотивувавши свій висновок в цій частині.
Твердження ТОВ «Поділля Агропродукт» з приводу того, що судом не було розглянуто його заперечення з приводу необґрунтованості експертного висновку не відповідають дійсності, оскільки встановлено, що зміст цих заперечень та рецензії на висновок експертів є ідентичним, і судом в рішенні наведено мотиви неприйняття поданої відповідачем рецензії.
Колегія суддів звертає увагу, що процедура проведення та оформлення результатів рецензування висновків судових експертів науково-дослідних установ судових експертиз Міністерства юстиції України, судових експертів, які не є працівниками державних спеціалізованих установ, а також проєктів висновків фахівців, які мають намір отримати кваліфікацію судового експерта, визначений Порядком проведення рецензування висновків судових експертів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 03 лютого 2020 року №335/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 лютого 2020 року за №131/34414(далі - Порядок).
Згідно з пунктами 2, 3 розділу І вказаного Порядку, метою рецензування висновків судових експертів є вдосконалення професійної майстерності експертів, поліпшення якості та обґрунтованості їх висновків. Рецензування не проводиться з метою спростування чи підтвердження висновків. Підставою для рецензування висновків судових експертів, проєктів висновків (далі - висновки) є договір або план щодо підготовки (стажування) фахівця, який має намір отримати (підтвердити) кваліфікацію судового експерта.
Відповідно до пункту 1 розділу II Порядку, рецензування висновків проводять співробітники науково-дослідних установ судових експертиз Міністерства юстиції України, які мають кваліфікацію судового експерта з тієї експертної спеціальності, за якою складено поданий на рецензування висновок, та не менше ніж трирічний стаж експертної роботи.
У той же час, рецензія експерта - кандидата юридичних наук Бондара М. Є. від 30 січня 2023 рокуне відповідає зазначеним вище вимогам, оскільки всупереч наведеним положенням Порядку підставою для рецензування висновку почеркознавчої експертизи № 4332/4333/22-21 від 02 грудня 2022 року стало звернення директора ТОВ «Поділля Агропродукт», рецензію підготовлено особою, яка не є працівником державної спеціалізованої установи.
Колегія суддів вважає, що рецензія не є тим доказом в розумінні закону, який спростовує висновок експертизи, оскільки процедура рецензування висновків експертів не має за мету вплинути на його оцінку в судовому процесі, і не проводиться з метою спростування чи підтвердження висновків судових експертів.
Інститут рецензування висновків судових експертів є інструментом внутрішньої процедури перевірки якості та обґрунтованості висновків, що подаються з метою отримання та підтвердження кваліфікації судового експерта. Як вказано вище, метою рецензування висновків судових експертів «вдосконалення професійної майстерності експертів, поліпшення якості та обґрунтованості їх висновків». 
Апеляційний суд враховує, що судові експерти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які проводили почеркознавчу експертизу та надали за результатами її проведення висновок № 4332/4333/22-21, були попереджені про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків, передбачену ст. 384, 385 КК України.
Висновок експертів № 4332/4333/22-21 від 02 грудня 2022 року має форму категоричного висновку і не містить висновку про неможливість вирішити питання, які поставлені перед експертом.
Судова експертиза є основним засобом доказування, який сприяє всебічному, повному й об`єктивному дослідженню обставин справи. Забезпечується він основними принципами судово-експертної діяльності, що полягають у законності, незалежності, об`єктивності й повноті дослідження та гарантуються Законом України «Про судову експертизу» і процесуальним законодавством України.
А тому підстави не брати до уваги висновок за результатами проведення почеркознавчої експертизи в суду першої інстанції були відсутні. 
Будь-яких доказів, які б спростовували висновок експертів чи доводили наявність орендних відносин із позивачем, відповідачами не надано. Клопотання про призначення повторної експертизи ТОВ «Поділля Агропродукт» в апеляційній інстанції не заявляло.
За таких обставин апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення – без змін як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 375 ЦПК України).
Вирішуючи питання судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, апеляційний суд виснує, що оскільки апеляційна скарга ТОВ «Поділля Агропродукт» задоволенню не підлягає, понесені в апеляційному суді судові витрати слід залишити за ним.
Докази понесення судових витрат в суді апеляційної інстанції іншими учасниками справи відсутні.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, 
постановив:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт» залишити без задоволення.
Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 31 січня 2023 рокузалишити без змін.
Судові витрати, понесені Товариством з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт» в суді апеляційної інстанції, залишити за ним.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча                   Т. М. Шемета

Судді                                   О. Ю. Береговий

                                                                                О. С. Панасюк