ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4084/23 Справа № 210/2864/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Чайкіна О. В. Суддя у 2-й інстанції - Кішкіна І. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року                                                                 м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Кішкіної І.В.,
суддів Агєєва О.В., Корчистої О.І.,
за участю секретаря судового засідання Шумило І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №210/2864/22 за позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє  ОСОБА_3 , на рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 січня 2023 року (суддя Чайкіна О.В., повний текст судового рішення складено 19 січня 2023 року),

в с т а н о в и в:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що сторони мають спільного сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно судового наказу від 02 травня 2019 року у справі №210/991/19, винесеного Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу, з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 27 лютого 2019 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідач сплачує аліменти на утримання спільної дитини не в повному обсязі та має заборгованість. Станом на 02 вересня 2022 року за період з вересня 2019 року по листопад 2021 року нарахована заборгованість по аліментам у сумі 47304,22 грн. Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 23 травня 2022 року у справі №210/6710/21 з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання дружини у розмірі 1/8 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 17 листопада 2021 року по 16 листопада 2022 року. Відповідач з сином жодного разу не зустрічався та не спілкувався, розвитком та здоров`ям сина не цікавився, дитячий садок жодного разу не відвідував, з вихователями та лікарями з приводу сина не спілкувався і не знайомий, періодично ухилявся від сплати аліментів. Дитина проживає разом з позивачкою, перебуває на її утриманні. Позивачка постійно несе витрати на предмети побуту, памперси, ліки, одяг, взуття, іграшки та продукти харчування та інше. Крім того, дитина систематично потребує медичної допомоги. Дотримуючись рекомендацій лікарів, позивачка оплачує медичні препарати, що необхідні для підтримання стану здоров`я дитини, загальна сума додаткових витрат на утримання дитини складає 85622,39 грн., відповідач повинен сплатити половину вартості понесених витрат на лікування дитини, що становить 42811,20 грн. Відповідач участі у вихованні та додаткових витратах, після народження спільного сина, ніколи не брав, а дитина через стан свого здоров`я має потребу у домашньому догляді. Просила суд стягнути з відповідача на свою користь додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 42811,20 грн.
Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 січня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини задоволено частково.
Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 31304,36 гривень.
У задоволенні іншої частини позову відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.
Із вказаним рішення не погодився відповідач ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Терновська О.А., та оскаржив його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 січня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково, а саме стягнути з відповідача на користь позивачки 50% понесених витрат на лікування, вакцінування та оздоровлення дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 15652,16 грн.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що ухвалою суду першої інстанції відмовлено в задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката Терновської О.А. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, проте в оскарженому рішенні суд зазначив, що відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Вважає, що оскільки до електронного суду не було долучено виписку або копію амбулаторної картки дитини, тому не було підтверджено факту призначення дитині всіх медичних препаратів в заявленому обсязі. Також вважає, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, оскільки позивачка ставила питання про стягнення з відповідача половини додаткових витрат, що відповідає нормам СК України.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить суд залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 січня 2023 року без змін.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про доставку SMS. 
Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційного суду підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.
Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 у судовому засіданні апеляційного суду просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін. 
Згідно із частиною 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, позивачки та її представника, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.
Згідно із частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 7, т. 1).
Згідно із судовим наказом Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 02 травня 2019 року у справі №210/991/19 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 27 лютого 2019 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10 т. 1).
Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 15 січня 2020 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 10 вересня 2019 року по 16 листопада 2021 року до досягнення дитиною трирічного віку (а.с. 11 т. 1).
Також, рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 23 травня 2022 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дружини в розмірі 1/8 частки до досягнення дитиною трьох років, у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 10 вересня 2019 року по 16 листопада 2021 року до досягнення дитиною трирічного віку (а.с. 11 т. 1).
Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 травня 2021 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (а.с. 8-9 т. 1).
Відповідно до довідки Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривого Рогу у Криворізькому районі Дніпропетровської області Піденно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 02 вересня 2022 року №54162 за виконавчим листом №210/991/19 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 станом на 01 вересня 2022 року нарахована заборгованість 24182,19 грн (а.с.15 т.1).
Відповідно до довідки Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривого Рогу у Криворізькому районі Дніпропетровської області Піденно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 02 вересня 2022 року №54133 за виконавчим листом №210/5158/19 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на її утримання до досягнення дитиною ОСОБА_4 трьох років станом на 01 вересня 2022 року нарахована заборгованість 47404,22 грн (а.с.14 т.1).
Згідно із довідкою №190 про потребу дитини (дитини-інваліда) у домашньому догляді, виданою КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №5 КМР, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на диспансерному обліку з 26 жовтня 2021 року та потребує домашнього догляду (а.с. 19 т. 1). 
З виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має діагноз: атонічний дерматит та алергічний риніт, рекомендовано лікування у лікаря дерматолога та алерголога при загостренні процесу (а.с. 196 т. 1).
На підтвердження грошових витрат на лікування дитини позивачкою надано копії квитанцій за придбання ліків за період з 17 травня 2019 року по 04 серпня 2022 року в розмірі 19042,16 грн, придбання вакцин за період з 16 квітня 2019 року по 11 лютого 2021 року в розмірі 4104,20 грн, придбання засобів гігієни за період з 24 січня 2019 року по 28 січня 2022 року в розмірі 13826,03 грн, придбання дитячого харчування за період з 04 лютого 2019 року по 25 жовтня 2019 року в розмірі 1240,71 грн, придбання іграшок за період з 22 лютого 2019 року по 26 червня 2022 року в розмірі 98253,90 грн, придбання одягу, взуття та інших дитячих аксесуарів за період з 12 серпня 2020 року по 06 серпня 2022 року в розмірі 7921,46 грн, придбання дитячих меблів та предметів для розвитку здібностей дитини: за період з 13 лютого 2019 року по 12 серпня 2021 року в розмірі 17167,00 грн, оплата до фонду дошкільного закладу та оплата за харчування за період з 25 березня 2021 року по 08 листопада 2021 року, в розмірі 3230,23 грн, витрати на оздоровлення дитини за період з 19 серпня 2021 року по 12 серпня 2022 року в розмірі 8158,00 гривень, витрати на оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон в розмірі 1108,70 грн.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції дійшов до висновку щодо правомірності заявлених вимог позивачки в частині стягнення з відповідача суми грошових коштів додаткових витрат на дитину за придбання ліків в розмірі 19042,16 грн, за придбання вакцин в розмірі 4104,20 грн, витрати на оздоровлення дитини в розмірі 8158,00 грн, а в цілому становить 31304,36 грн. Вважав, що зазначена сума грошових коштів, що складає предмет спору, підтверджена наданими позивачем доказами як витрати на дитину, що викликані особливими обставинами.
Рішення суду першої інстанції відповідає встановленим обставинам та вимогам закону.
Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частинами 1 - 3 статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Одним із різновидів аліментних зобов`язань між батьками і дітьми є зобов`язання батьків брати участь у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України): той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Наявність фактично понесених або передбачуваних додаткових витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про їх стягнення.
У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.
Згідно із частиною 2 статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.
Подібні висновки міститься в постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі №756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі №521/16268/18 (провадження № 61-20458св19).
Судом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , проживає разом з позивачкою ОСОБА_1 та потребує додаткових витрат на лікування у зв`язку з хворобою.
За період з 17 травня 2019 року по 12 серпня 2022 року позивачкою витрачено кошти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі в розмірі 85622,39 грн. Вказані кошти витрачені позивачкою на придбання вакцин, засобів гігієни, дитячого харчування, іграшок, одягу, взуття та інших дитячих аксесуарів, дитячих меблів та предметів для розвитку здібностей дитини, оплата до фонду дошкільного закладу та оплата за харчування, на оздоровлення дитини за період, на оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон.
Ухвалюючи рішення суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що витрати за придбання засобів гігієни, дитячого харчування, іграшок, одягу, взуття та інших дитячих аксесуарів дитячих меблів та предметів, за сплату до фонду дошкільного закладу та оплата за харчування та за витрати на оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, не можуть бути віднесені до додаткових витрат, оскільки не є тими витратами, що викликані особливими обставинами у розумінні статті 185 СК України.
Вказані витрати є витратами на утримання дитини, тобто аліментами.
Встановивши, що позивач поніс витрати для проведення курсу лікування дитини та витрати пов`язані з особливостями розвитку дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 31304,36 грн, а відповідач є особою працездатною та фінансово спроможною взяти участь у відшкодуванні половини цих витрат, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 половини вартості додаткових витрат на лікування та розвиток дитини у розмірі 31304,36 грн.
Доводи апеляційної скарги про відсутність в електронному судів копії виписки виписку та копію амбулаторної картки дитини, тому не було підтверджено факту призначення дитині всіх медичних препаратів в заявленому обсязі є безпідставними, оскільки матеріали справи містять виписку з медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сторона відповідача мала право ознайомитись з матеріалами справи у відповідно до вимог статті 43 ЦПК України.
Посилання відповідача в апеляційній скарзі на стягнення з нього витрат на лікування в розмірі 15652,16 грн є недоведеними та необґрунтованими в силу вимог статті 81 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а тому такі не можуть бути врахованими при винесенні рішення.
Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, які були правильно досліджені в суді першої інстанції.
Фактично всі доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин з дотриманням норм матеріального та процесуального, дійшов правильного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , залишити без задоволення.
Рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 січня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 17 травня 2023 року.

Судді                                                                         І.В. Кішкіна

                                                                                О.В. Агєєв

                                                                                О.І. Корчиста