Номер провадження: 33/813/68/23
Номер справи місцевого суду: 517/483/22 
Головуючий у першій інстанції Тростенюк В. А. 
Доповідач Лозко Ю. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2023 року                                                                 м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду у цивільних справах Лозко Ю.П., за участю секретаря судового засідання Сінько А.І., розглянувши апеляційну скаргу представника ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) ОСОБА_6 на постанову судді Фрунзівського районного суду Одеської області від 14 жовтня 2022 року,

встановив:

З протоколу про адміністративне правопорушення від 27 липня 2022 року серії ААД № 067020 убачається, що 27 липня 2022 року біля 19 год. 00 хв. по вул. Шосейній, в смт. Захарівка Роздільнянського району Одеської області, гр. ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ-2103», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, не впоравшись з керуванням здійснив зіткнення з автомобілем «MG ZS», реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по зустрічній смузі. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 13.4 ПДР України.
Оскаржуваною постановоюзакрито провадження в справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Не погоджуючись із вказаною постановою, 24 жовтня 2022 року представник ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) ОСОБА_6 засобами поштового зв`язку направив до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, постановити нове рішення, яким визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрити провадження по справі у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
За доводами апеляційної скарги, суд приймаючи оскаржувану постанову виходив із результатів проведеного за ініціативи ОСОБА_1 експертного дослідження, залишивши поза увагою, що під час проведення експертизи експертом досліджувались вихідні данні, надані виключно ОСОБА_1 , водночас з поясненнями водія автомобілю «MG ZS», д.н.з. НОМЕР_3 , - ОСОБА_2 та пасажирів цього транспортного засобу експерт навіть не був ознайомлений; судом першої інстанції не прийнято до уваги пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які повідомили суду, що бачили, як ОСОБА_1 , порушив ПДР України, здійснюючи об`їзд пішохіда; також поза увагою суду залишилось те, що водій ОСОБА_1 та свідок ОСОБА_5 безпідставно змінили свої покази, які додані до протоколу, повідомивши суду зовсім інші обставини, які мали місце 27 липня 2022 року.
Дослідивши матеріали справи,перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вказана вище апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до положень ч. ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вказаних норм суддею першої інстанції дотримано.
Приймаючи оскаржувану постанову про закриття провадження по цій справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що в діях ОСОБА_1 убачається порушення п. 10.1. ПДР України, а не порушення п. 13.4 ПДР України, як зазначено у вказаному вище протоколі, посилаючись, зокрема, на висновок експертного дослідження Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 31.08.2022 року № ЕД-19/116-22/14071-ІТ.
Судом першої інстанції також враховано та оцінені:
- надані у судовому засіданні покази свідка ОСОБА_2 , який пояснив, що 27 липня 2022 року рухався по вул. Шосейній, в смт. Захарівка Роздільнянського району Одеської області автомобілем «MG ZS» зі швидкістю 35 км/год, де на заокругленій ділянці дороги на великій швидкості виїхав автомобіль ВАЗ 2103 під керуванням ОСОБА_1 на його смугу. ОСОБА_2 намагаючись уникнути ДТП пришвидшив швидкість, однак автомобіль ВАЗ здійснив зіткнення в ліве заднє крило автомобіля «MG ZS» та заднє ліве колесо, де автомобіль розвернуло на 180 градусів. Після чого на місце дорожньо-транспортної пригоди були викликані працівники поліції;
- надані у судовому засіданні покази представника потерпілого ОСОБА_6 , який пояснив, що автомобіль «MG ZS» перебуває на балансі військової частини НОМЕР_1 та звернув увагу суду, що у ОСОБА_1 відсутнє водійське посвідчення, що свідчить про відсутність відповідних навиків у керуванні транспортними засобами, тому просив ОСОБА_1 притягнути до адміністративної відповідальності, вважає, що в матеріалах справи достатньо доказів про притягнення останнього до адміністративної відповідальності;
- надані у судовому засіданні покази представника потерпілого адвоката Шаталіна М.В., який пояснив, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем «ВАЗ» об`їжджав пішохода та відповідно виїжджав на зустрічну слугу, що і призвело до ДТП з вини ОСОБА_1 . При цьому у ОСОБА_1 відсутнє водійське посвідчення, що свідчить про відсутність відповідних навиків у керуванні транспортними засобами. Також вказав, що всі зібрані докази та показання свідків наявних в матеріалах справи свідчать про винуватість ОСОБА_1 , тому просив ОСОБА_1 притягнути до адміністративної відповідальності;
- надані у судовому засіданні покази свідка ОСОБА_7 , який пояснив, що 27 липня 2022 року зі своїм керівником ОСОБА_2 знаходячись на пасажирському сидінні рухався по вул. Шосейній, в смт. Захарівка Роздільнянського району Одеської області автомобілем «MG ZS» зі швидкістю 35 км/год, зі сторони смт. Захарівка в сторону с. Павлівка Одеської області, де на заокругленій ділянці дороги на великій швидкості виїхав автомобіль ВАЗ 2103 під керуванням ОСОБА_1 на їх смугу своїм лівим колесом, та вдарив їх автомобілі в ліву задню частину, від удару автомобіль розвернуло на 180 градусів. Після ДТП ОСОБА_1 свою вину визнав та вибачався, оскільки був винним, просив поліцію не викликати, пояснюючи, що відшкодує всі матеріальні збитки. Пізніше на місце ДТП приїхала мати ОСОБА_1 , де між ними виникла сварка, яка пояснювала ОСОБА_1 , що у нього відсутнє посвідчення водія, навіщо він керував даним транспортним засобом. Після чого на місце дорожньо-транспортної пригоди були викликані працівники поліції та був викликаний евакуатор, який забрав автомобіль працівників прикордонної служби;
- надані у судовому засіданні пояснення поліцейського ОСОБА_8 , який пояснив, що 27 липня 2022 року був на виїзді дорожньо-транспортної пригоди, по приїзду на місце ДТП були пошкоджені автомобіль «MG ZS» під керуванням ОСОБА_2 та автомобіль «ВАЗ-2103» під керуванням ОСОБА_1 . Водій ОСОБА_1 був винний в ДТП, який вину свою визнав та погодився з даним правопорушенням. Вказав, що водій ОСОБА_1 рухався по правій смузі дороги, де не вибрав безпечної швидкості руху, виїхав на зустрічну смугу по якій рухався ОСОБА_2 на автомобілі та здійснив зіткнення з даним автомобілем, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження;
- надані у судовому засіданні покази свідка ОСОБА_5 , який пояснив, що 27 липня 2022 року рухався по вул. Шосейній, в смт. Захарівка Роздільнянського району Одеської області в якості пасажира на автомобілі ВАЗ 2103 зі своїм товаришем ОСОБА_1 зі швидкістю 50-60 км/год, де на зустріч по їхній полосі рухався автомобіль «MG ZS» та відбулося зіткнення. Розбіжність свідчень наданих працівникам поліції та в судовому засіданні пояснив, що не читаючи письмові пояснення, поставив свій підпис;
- надані у судовому засіданні покази свідка ОСОБА_4 , який пояснив, що рухався на автомобілі з військовим територіальної оборони зі сторони с. Йосипівка Роздільнянського району Одеської області по вул. Щасливій смт. Захарівка Одеської області та побачили автомобіль ВАЗ, який повернув на вул. Шосейна смт. Захарівка, який виїхав на зустрічну смугу об`їжджаючи пішохода на заокругленій ділянці дороги. Пізніше вони побачили зіткнення двох автомобілів ВАЗ та «MG ZS». Самого зіткнення ОСОБА_4 не бачив так як рухався позаду автомобіля ВАЗ.
- надані у судовому засіданні покази свідка ОСОБА_9 , яка пояснила, що проживає поряд з місцем де відбулося ДТП в смт. Захарівка Одеської області. Вказала, що того дня чула, як на великій швидкості рухався автомобіль ВАЗ, синього кольору, потім чутно було гальма. Вийшовши зі свого домоволодіння побачила зіткнення двох автомобілів ВАЗ і «MG ZS», більше з даного приводу нічого не пояснила;
- надані у судовому засіданні покази свідка ОСОБА_3 , який пояснив, що рухався автомобілем ВАЗ-2121 з військовим територіальної оборони зі сторони с. Йосипівка Роздільнянського району Одеської області по вул. Щасливій смт. Захарівка Одеської області та побачив автомобіль ВАЗ синього кольору, який рухався зі швидкістю приблизно 60-70 км. год. по вулиці Щаслива та повернув на вул. Шосейна смт. Захарівка, який об`їжджаючи пішохода на заокругленій ділянці дороги виїхав на зустрічну смугу та здійснив зіткнення передньою лівою частиною ВАЗ в задню ліву частину автомобіля «MG ZS»;
- схема місця ДТП, яка сталася 27 липня 2022 року о 19 год. 00 хв. по вул. Шосейній, в смт. Захарівка Роздільнянського району Одеської області;
- фотознімки, з яких вбачається, що автомобіль «MG ZS» від зіткнення з автомобілем ВАЗ 2103 розвернутий на 180 градусів на проїжджої частині дороги, а автомобіль ВАЗ 2103 стоїть на протилежній частині дороги з пошкодженим лівим крилом.
Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з роз`ясненнями п.24 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії слід звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП, у ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Адміністративна відповідальність за ч.1 ст.124 КУпАП настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Враховуючи, що стаття 124 КУпАП є бланкетною, то при розгляді такої категорії справ, необхідно ретельно з`ясовувати і зазначати, у чому саме полягали порушення, норми яких правил, інструкцій інших нормативних актів не додержано, чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та наслідками, які настали, на що зокрема було звернуто увагу і в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті".
Пункт 1.3. ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до пункту 1.4. ПДР України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
Пункт 1.9. ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно пункту 13.4 ПДР України, якщо зустрічний роз`їзд утруднений, водій, на смузі руху якого є перешкода чи габарити транспортного засобу, яким він керує, заважають зустрічному руху, повинен дати дорогу. На ділянках доріг, позначених знаками 1.6 "Крутий підйом" і 1.7 "Крутий спуск", за наявності перешкоди дати дорогу повинен водій транспортного засобу, що рухається на спуск.
З логічного тлумачення наведених правових норми слідує, що обов`язковою обставиною окрім ненадання дороги автомобілям зустрічного руху, наявності у діях водія факту порушення вимог пункту 13.4 ПДР України є перебування у водія на смузі руху перешкоди або керування ним транспортним засобом, габарити якого заважають зустрічному руху.
Оцінюючи наявні у справі докази суддя дійшов вірного та обгрунтованого висновку, про те, що матеріали цієї справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження перебування на смузі руху водія ОСОБА_1 перешкоди, а саме як посилається потерпілий та свідки з його боку - пішохода.
Щодо посилань апелянта про неврахування судом першої інстанції показів свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 апеляційний суд зауважує про таке.
Свідок - особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, які підлягають установленню по справі про адміністративні правопорушення (частина перша статті 272 КУпАП).
Відповідно до вимог ст. 265 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Таким чином, відповідно до положень чинного законодавства, вимога щодо зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення осіб свідків є факультативною та залежить, перед усі, від існування на момент складання протоколу осіб, відомі які-небудь обставини, які підлягають установленню по справі про адміністративні правопорушення.
Разом з цим, апелянтом не надано жодних доказів того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 дійсно були свідками ДТП, яка сталася та можуть повідомити обставини, які підлягають встановленню по цій справі про адміністративні правопорушення.
Апеляційний суд відхиляє, як безпідставні посилання апелянта на неврахування судом першої інстанції відмінності у показах ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_5 , викладених у доданих до протоколу поясненнях та наданих суду.
Дійсно, хоча такі покази і містять текстуальні відмінності, водночас виклад обставин, що були зазначені ОСОБА_1 та свідком ОСОБА_5 у поясненнях, доданих до протоколу не суперечить та загалом узгоджується із обставинами, що були повідомленні ним суду першої інстанції.
Окрім того, оцінюючи посилання апелянта про неврахування експертом при проведенні дослідження пояснень водія автомобілю «MG ZS» та його пасажирів, апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_2 , хоча і підписав протокол серії ААД № 067020, однак жодних пояснень до нього не надав, що позбавило експерта можливості під час проведення дослідження, вивчаючи надані у його розпорядження матеріали справи, ознайомитись із поясненнями другого учасника ДТП.
Також апеляційний суд зауважує, що з наданих свідком ОСОБА_4 пояснень убачається, що останній не бачив самого зіткнення автомобілів ВАЗ-2121 та «MG ZS», так як рухався позаду автомобіля ВАЗ, а отже його покази не є достатніми, для встановлення істини у справі.
Разом з тим, як встановлено судом у висновку експертного дослідження Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 31.08.2022 року № ЕД-19/116-22/14071-ІТ який обґрунтовано прийнято до уваги судом першої інстанції, у даній дорожній обстановці водій автомобіля «ВАЗ-2103», номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_1 не мав технічної можливості запобігти зіткнення з автомобілем з моменту об`єктивної можливості виявити небезпеку для свого руху, в діях водія ОСОБА_1 невідповідність вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України не вбачається, і його дії, з технічної точки зору, не знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події цієї пригоди.
Для заданого комплексу вихідних даних, зазначеного в зверненні про проведення експертного дослідження, у даній дорожній ситуації в діях водія ОСОБА_2 убачається невідповідність вимогам п. 11.3 Правил дорожнього руху України, і його дії, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події цієї пригоди (а.с. 53-56).
Крім того, апеляційний суд зауважує, що апелянт фактично не погоджуючись із встановленими судом фактичними обставинами у справі та результатами проведеної експертизи не звертався до експертних установ для проведення повторної експертизи, як і не заявляв відповідних клопотань до суду першої інстанції, а також під час апеляційного перегляду справи. 
Тож, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що протокол про адміністративне правопорушення та докази, що долучені до протоколу, містять у собі суперечливі та сумнівні відомості, що не узгоджується з стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, в частині того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").
З огляду на вказані невідповідності, апеляційний суд вважає вірним, і обґрунтованим висновок суду про недоведеність порушення ОСОБА_1 вимог п. 13.4 ПДР, та закриття провадження у цій справі відносно останнього за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, зазначеного у протоколі.
Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.
Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.
Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.
Стандарт доведення вини "поза розумним сумнівом" означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного "розумного сумніву" в цьому, тоді як наявність такого "розумного сумніву" у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Конституційний Суд України в своєму рішенні від 29.06.2010 року у справі N 17-рп/2010 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної ради України з прав людини зазначив, що "одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями" (абз. 3 п. п. 3.1 п. 3), а у рішенні від 22.09.2005 року N 5-рп/2005 той же Суд вказав, що "із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі" (абз. 2 п. п. 5.4 п. 5).
Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Отже апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Порушень судом першої інстанції норм КУпАП під час з`ясування обставин по справі апеляційним судом не встановлено.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.
Ураховуючи наведене вище апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування оскаржуваної постанови, з мотивів наведених у скарзі. 
У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП

постановив:

Апеляційну скаргу представника ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Постанову Фрунзівського районного суду Одеської області від 14 жовтня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                Ю.П. Лозко