ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/15432/22	Головуючий у 1-й інстанції Сливка Л.М. 	
Провадження № 33/817/189/23 	Доповідач - Ваврів І.З.	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2023 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З., 
       з участю:
       - захисника ОСОБА_1 - адвоката Майки М.Б., 
розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 березня 2023 року, 

в с т а н о в и в:

       Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 березня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
       Як визнав суд, ОСОБА_1 26 жовтня 2022 року об 04 год. 10 хв. на проспекті Степана Бандери у м. Тернополі, керував транспортним засобом - мопедом без номерного знаку, в порушення вимог пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки у встановленому законом порядку за допомогою технічного приладу газоаналізатора Алкотест 6810 №ARBF-0422 (повірка дійсна до 19.07.2023),на табло якого висвітило результат 0,49% (проміллє). Водій з даним результатом згідний, від проходження огляду КНП «ТМЦСЕНЗ» відмовився.

       В апеляційній скарзі особа, що притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ставить питання про скасування вищевказаної постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 березня 2023 року та закриття провадження у справі.
       Апелянт вважає оскаржувану незаконною та необґрунтованою, винесеною із порушенням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи.
       В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що в матеріалах справи відсутні відомості про підстави для зупинки транспортного засобу, у розумінні ст. 35 Закону України “Про Національну поліцію”, під керуванням ОСОБА_1 та підстави для проходження огляду на стан сп`яніння.
       Стверджує, що він транспортним засобом не керував, на підтвердження даного аргументу посилається на відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, який, на його думку, відображає лише припаркований транспортний засіб, який не здійснює рух.
       Звертає увагу суду, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі не відмовлявся, проте працівниками поліції не було видано направлення для проходження медичного огляду на стан сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я.
       Вважає, що вказаний у протоколі технічний прилад газоаналізатор “Drager Alkotest 6810” ARBF-0422 не є спеціальним технічним засобом, дозволеним до застосування МОЗ та Держспоживстандартом та є несертифікованим приладом.
Крім цього, вказує, що йому не було пред`явлено сертифікату відповідності технічного пристрою та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювання, не роз`яснено процедури роботи пристрою.
       Апелянт вважає недопустимими доказами відеофайли, долучені до матеріалів справи, оскільки відеозйомка не проводилась безперервно, а також те, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про технічний засіб, яким здійснювалась відеофіксація.
       Посилається на те, що працівниками УПП не надано жодних відомостей про те, що мопед, яким нібито він керував є транспортним засобом. Також вказує, що у протоколі не зазначено ані марки, ані моделі мопеда, що на думку апелянта, додатково підтверджує те, що він транспортним засобом не керував.
       Вказує, що при складанні адміністративних матеріалів йому не було роз`яснено його процесуальних прав та обов`язків.
       Наведені обставини, на переконання апелянта, спростовують висновок суду про наявність в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
       Враховуючи вищенаведене, апелянт просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 березня 2023 року відносно ОСОБА_1 і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

       Заслухавши захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Майку М.Б., який підтримав подану апеляційну скаргу і, з наведених у ній мотивів, просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 березня 2023 р. та закрити провадження у справі; дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що в її задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного.
       Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення. 
       Висновок суду про винуватість та кваліфікацію дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведений належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.
       Відповідно до вимог п. 2.9 “а” ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

       Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №388264 від 26 жовтня 2022 року, ОСОБА_1 26 жовтня 2022 року об 04 год. 10 хв. на проспекті Степана Бандери у м. Тернополі, керував транспортним засобом мопедом без номерного знаку, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки у встановленому законом порядку за допомогою технічного приладу газоаналізатора Алкотест 6810 №ARBF-0422 (повірка дійсна до 19.07.2023),на табло якого висвітило результат 0,49‰ (проміллє). Водій з даним результатом згідний, від проходження огляду КНП «ТМЦСЕНЗ» відмовився, чим порушив вимоги п.2.9 “а” Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       В протоколі про адміністративне правопорушення, який був предметом розгляду суду, зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. 
       Протокол підписаний ОСОБА_1 без жодних зауважень та заперечень, що також підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та спростовує твердження апелянта про те, що його не ознайомили з правами, передбаченими ст.268 КУпАП.
       Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі. 
       Зокрема, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та роздруківкою з технічного приладу “Драгер 6810”, якими зафіксовано результат проведеного огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 - 0, 49 проміле.
       Роздруківка з технічного приладу, як і протокол про адміністративне правопорушення, підписані ОСОБА_1 без жодних зауважень, що фактично підтверджує його згоду з результатом проведеного огляду.
       Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
       Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є відеозапис з нагрудної камери працівників патрульної поліції та відеореєстратора службового автомобіля поліцейських, на якому зафіксована причина зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , пов`язана з тим, що апелянт керував мопедом без номерного знаку, у темну пору доби без увімкненої фари ближнього світла.
       Оглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом, що зафіксований нагрудною камерою працівників патрульної поліції підтверджується, що працівниками поліції було зафіксовано факт порушення Правил дорожнього руху України водієм мопеда, ОСОБА_1 , за що в подальшому він був притягнутий до адміністративної відповідальності. Також, ОСОБА_1 , у зв`язку з наявністю у нього ознак алкогольного сп`яніння, названих йому працівниками поліції, було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, на що водій погодився.
       Відеозаписом з нагрудної камери поліцейського засвідчено, що за результатом проведеного огляду з використанням технічного приладу газоаналізатора «Drager Alcotest 6810» виявлено вміст алкоголю в організмі ОСОБА_1 0, 49 проміле, з чим останній погодився та не бажав проходити такий огляд в медичному закладі.
       Наведені апелянтом міркування щодо “сумнівності відео з нагрудних камер працівників поліції та відеореєстратора”, як про це стверджується в апеляційній скарзі, носять суб`єктивний характер і не підтверджені доказами, які б з технічного погляду могли поставити під сумнів достовірності проведених відеозаписів.
       Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 , під час проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, не повідомляв, що не керував транспортним засобом, про що він зазначає в апеляційній скарзі.
       Натомість, характер його поведінки після зупинки транспортного засобу, а саме мопеда, працівниками поліції свідчить, що саме він керував вказаним транспортним засобом, що ОСОБА_1 , на час фіксації правопорушення працівниками поліції, фактично і не заперечував.
       З відеозаписів відеорестратора службового автомобіля працівників поліції апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував за кермом вищевказаного мопеда, який здійснював рух, що вказує на ознаки заведеного двигуна.
       Тому, доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував є безпідставними і надуманими.

       Перевіряючи доводи ОСОБА_1 про те, що мопед не є механічним транспортним засобом, на переконання судді апеляційного суду, такий відповідає поняттю «транспортний засіб», оскільки призначений для перевезення людей, а ОСОБА_1 , як водій вказаного транспортного засобу, є суб`єктом адміністративного правопорушення.
       Так, відповідно до п. 1.10 ПДР України транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. При цьому, транспортний засіб поділяється на види:
- велосипед - транспортний засіб, крім крісел колісних, що приводиться в рух мускульною силою людини, яка знаходиться на ньому;
- механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт;
- мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт;
- мотоцикл - двоколісний механічний транспортний засіб з боковим причепом або без нього, що має двигун з робочим об`ємом 50 куб.см і більше. До мотоциклів прирівнюються моторолери, мотоколяски, триколісні та інші механічні транспортні засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кг;
- причіп - транспортний засіб, призначений для руху тільки в з`єднанні з іншим транспортним засобом. До цього виду транспортних засобів належать також напівпричепи і причепи-розпуски;
- рейковий транспортний засіб - трамвай та платформи із спеціальним обладнанням, що рухаються трамвайними коліями. Усі інші транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі, вважаються нерейковими.
       Пунктом 2.13 Правил дорожнього руху України, зі змінами внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 1105 від 11.11.2020 року, мопеди, моторолери, скутери та інші транспортні засоби відносяться до певної категорії.
       Так, до категорії А1 належать мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см. або електродвигун потужністю до 4 кВт; до категорії А - мотоцикли та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом 50 куб.см і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше; до категорії В1 - квадро- і трицикли, мотоцикли з боковим причепом, мотоколяски та інші триколісні (чотириколісні) мототранспортні засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кілограмів; тощо.
       Таким чином, моторолер, мопед, електроскутер відносяться до транспортних засобів.
       В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №388264 від 26 жовтня 2022 року ОСОБА_1 будь-яких зауважень про те, що вказаний мопед не є транспортним засобом в розумінні вимог закону не зазначив, а навпаки, підписав його.

       Не пред`явлення ОСОБА_1 сертифікату відповідності технічного пристрою та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювання, про що сторона захисту вказує в апеляційній скарзі, не може бути підставою для скасування постанови суду, якою ОСОБА_1 визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності.
       Згідно п.5 Інструкції “Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої наказом МВСУ, МОЗУ від 09 листопада 2015 року №1452/73 перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
       Як слідує з матеріалів справи, зокрема відеозапису з відеокамери поліцейського, такої вимоги ОСОБА_1 не заявляв.

       Крім цього, згідно з наказом Державної служби України з лікарських засобів від 29.12.2014 року № 1529 «Про державну реєстрацію медичних виробів» Газоаналізатори Drager Alcotest, Drager Safety AG & Co. KGaA - виробник Німеччина, мають свідоцтво про державну реєстрацію № 14455/2014, у якого необмежений строк дії.
       Відповідно до переліку технічних засобів, до спеціальних технічних засобів для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння належать газоаналізатори, в тому числі «Alcotest 6810».
Відповідно до Наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 року №1747, зареєстрованого в МЮУ 01.11.2016 року за №1417/29547, «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» повірка газоаналізаторів проводиться 1 раз на рік (п. 23).
       Згідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №П 51 QM 0753 083 22, чинного до 19 липня 2023 року, газоаналізатор Alcotest 6810, зав. №ARBF - 0422 виробник Drager Safety AG and Co. KGaA, Німеччина, відповідає вимогам МПУ 066/05-2013 “Інструкція. Метрологія. Газоаналізатори. Alcotest. Методика повірки.”
       Таким чином, враховуючи те, що газоаналізатор «Alcotest Drager 6810», зав. № ARBF - 0422 своєчасно пройшов калібрування та повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, підстав не довіряти його показанням немає, як і немає підстав для визнання недійсним чи неправдивим результату проведеного за його допомогою тесту на стан сп`яніння ОСОБА_1 .

       З огляду на вказані вище докази, які належним чином досліджені судом першої інстанції, вважаю, що дії працівників поліції при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 , узгоджуються з приписами ст.266 КУпАП та відповідають вимогам Інструкції “Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735.

       Інші доводи апеляційної скарги в цілому повторюють доводи клопотання про закриття провадження у справі, поданому до суду першої інстанції, який надав їм належну правову оцінку, з якою апеляційний суд погоджується.
       З огляду на те, що вивченням матеріалів справи не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження судом обставин справи про адміністративні правопорушення, не має підстав вважати, що в ньому допущена суттєва неповнота судового розгляду.        

       У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. 

       Таким чином, виходячи з аналізу доказів досліджених судом першої інстанції та перевірених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним. 
       Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.
       Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено. 
       Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.
       З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 березня 2023 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю. 

       Керуючись ст.294 КУпАП, — 

п о с т а н о в и в:
       
       Апеляційну скаргу особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 березня 2023 року щодо ОСОБА_1 – без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

       Суддя Тернопільського 
       апеляційного суду                                                         Ігор ВАВРІВ