Постанова
     Іменем України
 
Єдиний унікальний номер справи 755/12266/22	 	
Номер апеляційного провадження 22-ц/824/6413/2023	
Головуючий у суді першої інстанції Л. М. Винниченко	
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач  	
05 квітня 2023 року                                                                                                        місто Київ
                                    Справа №755/12266/22
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 
 
головуючого - Поливач Л. Д. (суддя - доповідач), 
суддів Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І. 
 
секретар судового засідання: Сіра Ю. М.
 
учасники справи:
 
заявник                         ОСОБА_1 
заінтересована особа   Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного   стану у місті Києві Центрального міжрегіонального   управління Міністерства юстиції (м. Київ)
заінтересована особа   Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві
заінтересована особа    Міністерство оборони України
заінтересована особа  ОСОБА_2 
 
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_3 , на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 30 січня 2023 року, постановлену у складі судді Виниченко Л. М., в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва
у с т а н о в и в :
 
У листопаді 2022 року ОСОБА_1 , звернулася до суду із заявою, уточненою у подальшому, про встановлення факту батьківства, заінтересовані особи: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Міністерство оборони України, ОСОБА_2 .
В обґрунтування заявлених вимог вказано, що з 2005 року по березень 2008 року ОСОБА_1 проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 , за цей період у них народилася дитина - дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відомості про батька дитини записано у книзі реєстрації актів про народження на підставі ст.135 СК України. 28.03.2008 між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстровано шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер. За життя батьки дитини не встигли подати заяву про визнання ОСОБА_4 батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від дня народження якої та до дня своєї смерті він брав участь у її вихованні та утриманні, виконував усі обов`язки батька. Вказані обставини можуть підтвердити свідки. Вказала на наявність чисельних фотографій померлого разом з дочкою, що підтверджують спільний побут та проживання. Метою встановлення факту батьківства є внесення змін до актового запису про народження дитини, а також дитина має право на піклування з боку держави, оскільки ОСОБА_5 не досягла 18 - річного віку, тому після смерті батька має право на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника. Вказала про можливість призначення у справі судової генетичної експертизи з посиланням на наявність зразку крові померлого, який зберігається у Комунальному закладі охорони здоров`я Харківського обласного бюро судово - медичної експертизи.
У зв`язку із зазначеним просила суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець міста Нікополь Дніпропетровської області, громадянин України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; внести зміни в актовий запис про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зроблений 24.04.2007 відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис №1050, записавши в графі «батько» ОСОБА_4 та змінити прізвище дитини з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 », ім`я дитини, дату народження, по батькові та місце народження залишити без змін, видати нове свідоцтво про народження.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30 січня 2023 року заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Міністерство оборони України, ОСОБА_2 , про встановлення факту батьківства залишено без розгляду.
Не погоджуючись з ухвалою суду про залишення заяви без розгляду ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить її скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції залишаючи заяву ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства без розгляду дійшов помилкового висновку про наявність спору про право, оскільки встановлення батьківства у позовному провадження можливе лише тоді, коли імовірний батько дитини живий. У разі смерті імовірного батька встановлення факту батьківства можливе лише у порядку окремого провадження. Апелянт звернула увагу, що у поданій до суду заяві вона не оскаржує відмову у призначенні та виплаті пенсії у зв`язку із втратою годувальника чи призначення та виплату одноразової грошової допомоги, а просить лише встановити факт батьківства, у зв`язку із чим у цій справі відсутній спір про право, тому суд повинен був розглядати заяву у порядку цивільного судочинства в окремому провадженні.
Заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 підтримали подану апеляційну скаргу з викладених підстав та просили її задовольнити.
Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України Матвієнко О. Г. заперечував проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу заявника. Міністерства оборони України вважає, що із поданої заяви убачається спір про право дитини заявниці на отримання грошових коштів, які передбачені як отримання пенсії у зв`язку із втратою годувальника відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Міністерство оборони України заперечує проти встановлення факту батьківства ОСОБА_4 в окремому провадженні, оскільки вважає, що такий факт має установлюватись в позовному провадженні.  Також вказало, що визнання права на отримання грошової допомоги та пенсії по втраті годувальника відноситься до повноважень Міністерства оборони України. Ухвалу суду про залишення заяви без розгляду просить залишити без змін як законну та обґрунтовану.
Заінтересовані особи Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, ОСОБА_2 у судове засідання апеляційної інстанції не з`явилися, про час та дату розгляду справи повідомлялися належним чином. 
Заінтересована особа Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) подало до суду заяву, у якій просить розгляд справи проводити без участі представника Відділу відповідно до фактичних обставин справи.
Від заінтересованих осіб Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві та ОСОБА_2 будь - яких заяв, клопотань на час розгляду справи до суду апеляційної інстанції не надходило.
Суд апеляційної інстанції вважав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися у судове засідання, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України. Їх неявка в судове засідання не унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та не перешкоджає її розгляду.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_3 , представника Міністерства оборони України - Матвієнка О. Г., перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
У відповідності до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно із статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
За статті 130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду.
Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України.
Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 СК України.
Факт батьківства встановлюється в порядку окремого провадження.
Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до приписів статті 315 ЦПК України, судам підвідомчі справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.
Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.
Згідно пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні.
Частиною шостою статті 294 ЦПК України визначено, що якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (ч.4 ст. 315 ЦПК України).
Аналогічні роз`яснення містить пункт 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де зазначено, що у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого суду факту пов`язане із вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті такої заяви, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб, а встановлення таких фактів не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.
Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.
Отже, суд може виявити наявність спору про право як на стадії відкриття провадження, так і в процесі розгляду справи. У разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Зі змісту заявлених ОСОБА_1 вимог убачається, що вона просить суд встановити факт батьківства ОСОБА_4 щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та внести зміни до актового запису про народження дитини.
ОСОБА_1 у заяві зазначала, що після смерті ОСОБА_4 родинні відносини батька та дочки необхідно встановити в судовому порядку. Метою встановлення факту батьківства є внесення змін до актового запису про народження дитини, а також дитина має право на піклування з боку держави, оскільки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є неповнолітньою та після смерті батька має право на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника.
Згідно пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.
Залишаючи заяву ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства без розгляду судом не перевірено та не конкретизовано чиї права будуть порушені у разі розгляду заяви у порядку окремого провадження і чи дійсно існує спір про право.
У заяві про встановлення факту батьківства, заявником стверджується, що заява про встановлення факту батьківства подається для створення умов здійснення дитиною особистих майнових прав. Встановлення факту батьківства необхідно заявнику для подальшого права на отримання пенсії та пільг, а саме для призначення та отримання пенсії у зв`язку із втратою годувальника.
Частиною 1 статті 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (стаття 38).
Частиною 1 статті 38 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
На підставі статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається: непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Заявник позбавлена можливості у позасудовому порядку встановити дані факти. Отже, факт про встановлення якого просить заявник, має юридичне значення. При цьому чинне законодавство не передбачає іншого порядку підтвердження цього факту, його встановлення не пов`язуєтьcя з вирішенням спору, а є необхідним для подальшого подання заявником документа, що засвідчував би наявність сімейних відносин між дочкою і померлим її батьком з метою призначення пенсії по втраті годувальника.
 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві не подало до суду заяву про те, що воно не визнає заяву про встановлення батьківства та не заявляло суду про наявність спору про право дитини на призначення та виплату пенсії у зв`язку із втратою годувальника.  Посилання представника Міністерства оборони України на те, що у справі необхідно призначати судово-генетичну експертизу, яка має призначатись у справах, які розглядаються судом в позовному провадженні, не свідчить про наявність спору про право дитини на отримання пенсії у зв`язку із втратою годувальника. Заявник дійсно має довести суду факт батьківства, але у справах окремого провадження також можуть призначатись та проводитись експертизи. Відтак у заяві про встановлення факту батьківства заявником наведені обґрунтування, які відповідають вимогам ч. 1 ст. 293 ЦПК України, зокрема, що встановлення факту, що має юридичне значення необхідне заявнику для охорони прав та інтересів особи, а також для реалізації майнових прав неповнолітньої особи. Встановлення факту батьківства в судовому порядку у разі смерті чоловіка є найважливішим інститутом сімейного права і гарантією захисту не лише немайнових прав дитини, але і його матеріальних інтересів.
У той же час, в матеріалах справи відсутні докази того, що мати померлого ОСОБА_2 заперечує проти вимог заявниці або висувала будь-які вимоги, які в своїй сукупності можуть вважатися спором щодо будь-якого права дитини. 
Крім того, судом першої інстанції не враховано, що норми процесуального права передбачають встановлення наявності спору про право, а не припускати його можливість. При цьому Міністерством оборони України не наведено достатніх доводів на підтвердження наявності спору про право між ним та заявницею. 
Постановляючи ухвалу про залишення без розгляду заяви про встановлення факту батьківства, суд першої інстанції викладеного не врахував, не з`ясував обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, внаслідок чого дійшов передчасного висновку про наявність спору про право, про що у своєму клопотанні ставило питання Міністерство оборони України.
Колегія суддів звертає увагу, що суд першої інстанції не позбавлений можливості у разі встановлення в ході розгляду справи наявного реального спору, вирішити питання про залишення заяви без розгляду в подальшому, як то передбачено ч. 4 ст. 315 ЦПК України чи про закриття провадження у справі  відповідно до висновків Верховного Суду викладених у постанові суду від 22 березня 2023 року, справа  номер 290/289/22-ц.
Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
З огляду на встановлені судом апеляційної інстанції обставин справи, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для залишення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства без розгляду передчасним та  необґрунтованим.
Зазначені порушення судом першої інстанції норм процесуального права є підставою для скасування ухвали суду і направлення справи до суду першої інстанції відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України для продовження розгляду.
 
Керуючись ст. ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст. 374, ст.ст. 379, 381-384, 386, 389 ЦПК України
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_3 , задовольнити.
Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 30 січня 2023 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повна постанова складена 10 квітня 2023 року.
 
Судді
                                                                                                     Л. Д.  Поливач
 
                                                                                                     А. М.  Стрижеус
 
                                                                                                     О. І.  Шкоріна