Справа № 346/1520/22 
Провадження № 22-ц/4808/51/23
Провадження № 22-ц/4808/52/23
Головуючий у 1 інстанції Яремин М. П. 
Суддя-доповідач Барков В. М. 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючого судді        Баркова В. М.,
суддів                        Девляшевського В. А.,
                       Луганської В. М.,
секретар                Петрів Д. Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи у відкритому судовому засіданні в місті Івано-Франківську апеляційні скарги ОСОБА_1 та Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25 липня 2022 року в складі судді Яремин М. П., повний текст якого складено 29 липня 2022 року, а також апеляційну скаргу ОСОБА_1 ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03 серпня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення регламентної виплати та пені,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України посилаючись на те, що 18 липня 2021 року о 03:20 год. водій мотоцикла «Viper 150», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , рухаючись автодорогою Н-10 в с. Раківчик Коломийського району Івано-Франківської області, не переконавшись в безпечності руху, виїхав з другорядної дороги на головну дорогу, де зіткнувся з автомобілем «Peugeot», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням позивача, внаслідок чого належний йому транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Кримінальне провадження за № 12021091180000275 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України постановою від 31 липня 2021 року закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, оскільки він отримав тілесні ушкодження внаслідок власних дій з порушення ПДР. За результатами автотоварознавчого дослідження вартість матеріальної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля становить 256 810 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 не була застрахована, позивач 19 листопада 2021 року звернувся до відповідача із заявою про здійснення визначеної підпунктом «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регламентної виплати (відшкодування), розмір якої згідно з п. 1 розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 09 липня 2010 року № 566 «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (зі змінами, внесеними розпорядженням цієї Комісії від 09.04.2019 року № 538) становить 130 000 грн. 11 січня 2022 року електронним листом МТСБУ повідомило позивача про те, що відповідач не може встановити, що такі значні пошкодження автомобіля позивача були отримані внаслідок зіткнення з мотоциклом «Viper 150», а запитувані документи по ДТП від Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області не надійшли і за їх відсутності неможливо прийняти рішення щодо виплати страхового відшкодування. Також повідомлено, що після отримання відповідних документів МТСБУ повернеться до розгляду питання щодо відшкодування заподіяної шкоди. Оскільки станом на момент звернення до суду відповідачем страхова виплата не здійснена, просив стягнути з МТСБУ на його користь 130 000 грн. страхового відшкодування (регламентної виплати), а також 4 416 грн. 44 коп. пені у відповідності до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», нарахованої на суму несвоєчасно виплаченого страхового відшкодування за період з 25 лютого по 27 квітня 2022 року. Крім того, просив стягнути з відповідача судові витрати в сумі 1 344 грн. 16 коп. пов`язані зі сплатою судового збору.
Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25 липня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 127 400 грн. страхового відшкодування (регламентної виплати), пеню за прострочення виплати страхового відшкодування в сумі 4 328 грн. 11 коп. за період з 25 лютого 2022 року по 27 квітня 2022 року включно, а також 1 317 грн. 14 коп. у відшкодування судових витрат.
Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03 серпня 2022 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу в сумі 5 000 грн. відмовлено.
Не погодившись із рішенням та ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив його змінити та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а також стягнути з відповідача на його користь витрати на правову допомогу. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції в порушення вимог закону зменшив регламентну виплату на суму франшизи встановленої договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, яким застраховано його автомобіль. Також суд не врахував, що розмір франшизи визначається виключно договором страхування, а винна у скоєнні ДТП особа такого договору не укладала. Крім того, суд першої інстанції безпідставно відмовив у відшкодуванні витрат на правову допомогу через відсутність детального опису робіт виконаних адвокатом, оскільки договором про надання правової допомоги було встановлено фіксований розмір гонорару адвоката, який не залежав від обсягу цих робіт. При цьому суд порушив ч. 5 ст. 270 ЦПК України постановивши ухвалу замість додаткового рішення.
З рішенням суду також не погодилося Моторне (транспортне) страхове бюро України та своїй апеляційній скарзі посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими. Так, МТСБУ призупинило розгляд питання щодо здійснення регламентної виплати позивачеві через відсутність інформації щодо встановлення винної у ДТП особи а також сумнівів у можливості отримання автомобілем позивача таких значних механічних пошкоджень від зіткнення з мотоциклом. Позивача було повідомлено, що у разі надання необхідних документів МТСБУ повернеться до розгляду цього питання. Крім того, суд першої інстанції не врахував, що автомобіль позивача внаслідок ДТП вважається знищеним, а тому відповідно до вимог ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» власнику автомобілю відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
У відзиві на апеляційну скаргу МТСБУ позивач ОСОБА_1 з викладеними в ній доводами не погодився, оскільки всі необхідні передбачені законом документи для здійснення регламентної виплати були надані відповідачу, а вимога останнього надати додаткові документи суперечить вимогам закону. Жодних перешкод у МТСБУ для самостійного визначення розміру шкоди не було, а наданий ним суду висновок експертного авто товарознавчого дослідження відповідачем належними та допустимими доказами не спростований.
Під час розгляду справи апеляційним судом в судовому засіданні 10 листопада 2022 року залучено до участі в справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог, іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 .
Представник Моторного (транспортного) страхового бюро України та третя особа ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися судовими повістками, тому суд відповідно до положень ст. 372 ЦПК України розглянув справу без їх участі.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача адвоката Рогів Т. Р., яка просила апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, а скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України залишити без задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України необхідно залишити без задоволення, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, оскаржувані рішення та ухвалу суду першої інстанції скасувати та позовні вимоги задовольнити повністю, з наступних підстав.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин та інші.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Встановлено, що 18 липня 2021 року о 03:20 год. водій мотоцикла «Viper 150», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , рухаючись автодорогою Н-10 в с. Раківчик Коломийського району Івано-Франківської області, не переконавшись в безпечності руху, виїхав з другорядної дороги на головну дорогу, де зіткнувся з автомобілем «Peugeot», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням позивача, внаслідок чого належний йому транспортний засіб отримав механічні пошкодження.
Кримінальне провадження за № 12021091180000275 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України постановою від 31 липня 2021 року закрито за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, оскільки він отримав тілесні ушкодження внаслідок власних дій з порушення ПДР.
При цьому в ході досудового розслідування було встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_2 через порушення ним п. 1.5, підп. «б», «д» п. 2.3, п. 10.1, 12.1та 16.11 Правил дорожнього руху України (а.с.15).
Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Згідно з п. 22.1. ст. 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст. 29 Закону № 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Відповідно до пп. 33.1.3 п. 33.1 ст. 33 Закону № 1961-IV у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси.
Згідно з п. 35.1. ст. 35 Закону № 1961-IV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.
Відповідно до пп. 37.1.4. п. 37.1 ст. 37 Закону № 1961-IV неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.
Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 застрахована не була, а пошкоджений автомобіль позивача відповідав вимогам п. 1.7 статті 1 Закону № 1961-IV, оскільки був зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності та експлуатувався позивачем, відповідальність якого була застрахована (а.с. 13). Тому завдану шкоду має бути відшкодовано за рахунок МТСБУ на підставі п. 41.1 ст. 41 Закону № 1961-IV.
Із заявою про виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 звернувся до МТСБУ 19 листопада 2021 року на підставі якої відповідачем зареєстровано справу № 81398 (а.с. 18-20).
Згідно із ч. 2 п. 22.1 ст. 22 Закону № 1961-IV у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до п. 9.2, 9.5 ст. 9 Закону № 1961-IV розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого та ці розміри можуть переглядатися Уповноваженим органом відповідно до рівня інфляції та індексу споживчих цін.
Так, за розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 09 липня 2010 року № 566 станом на 18 липня 2021 року розмір страхової суми за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цим розпорядженням за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становив 130 000 грн. на одного потерпілого.
Таким чином МТСБУ має відшкодувати позивачеві завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоду в розмірі, що не перебільшує 130 000 грн.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивачем наданий суду висновок автотоварознавчого дослідження № 231/232/22-28 від 09 лютого 2022 року за яким вартість матеріального збитку (шкоди), завданого позивачеві внаслідок пошкодження його автомобіля, складає 256 810 грн. та дорівнює його ринковій вартості до ДТП. Тобто автомобіль вважається фактично знищеним (а.с. 28-45).
Згідно з пунктом 30.2 статті 30 Закону № 1961-IV, якщо транспортний засіб вважається фізично знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.
В зв`язку із тим, що представник відповідача в судовому засіданні суду першої інстанції на вказані положення закону щодо врахування вартості залишків транспортного засобу при вирішенні питання відшкодування шкоди не посилався, апеляційним судом за клопотанням позивача проведена судова автотоварознавча експертиза за висновками якої № 3811/22-28 від 17 квітня 2023 року утилізаційна вартість автомобіля позивача може складати 3 629 грн. 20 коп. (а.с. 216-232)
Оскільки розмір матеріальної шкоди в цьому випадку перевищує (256 810 грн. - 3 629 грн. 20 коп. = 253 180 грн. 80 коп.) ліміт відповідальності страховика (МТСБУ), апеляційний суд вважає, що на користь позивача за рахунок відповідача у відшкодування матеріальної шкоди необхідно стягнути 130 000 грн.
З висновками суду про необхідність зменшення розміру страхового відшкодування (регламентної виплати) на суму франшизи погодитися не можна, оскільки згідно із п. 12.1 ст. 12 Закону № 1961-IV розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Як було встановлено такий договір особою, винною в настанні дорожньо-транспортної пригоди, не укладався. Відтак рішення суду необхідно скасувати та позовні вимоги в цій частині задовольнити повністю.
В своїй апеляційній скарзі представник МТСБУ посилався на правомірність призупинення питання щодо здійснення регламентної виплати, оскільки позивачем не було надано протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 та у страховика виникли сумніви щодо можливості отримання автомобілем таких значних пошкоджень після зіткнення з мотоциклом. Проте з такими доводами погодитися не можна.
Так, з постанови старшого слідчого СВ Коломийського районного відділу поліції про закриття кримінального провадження від 31 липня 2021 року вбачається, що під час досудового розслідування була встановлена вина водія ОСОБА_2 у настанні цієї дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, потерпілий ОСОБА_1 в своїх поясненнях посилався на те, що після зіткнення з мотоциклом під керуванням ОСОБА_2 , його автомобіль виїхав за межі дороги та перекинувся (а.с. 15).
За змістом статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі (стаття 8 Закону України «Про страхування»).
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).
Відповідно до пункту 36.2. статті 36 Закону № 1961-IV страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його.
За змістом статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Статтею 992 ЦК України передбачено, що у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.
При безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України).
Оскільки позивач звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування 24 листопада 2021 року, а відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV, страховик не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, останній день виконання зобов`язання минув 22 лютого 2022 року.
При цьому апеляційний суд вважає, що оскільки позивач вчинив всі передбачені законом дії для отримання страхового відшкодування та надав всі необхідні документи на підтвердження страхового випадку, бездіяльність МТСБУ не може бути підставою для відмови у задоволенні позову.
За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня (пункт 36.5 ст. 36 Закону № 1961-IV).
Звертаючись до суду із позовом, позивач просив стягнути пеню за період з 25 лютого по 27 квітня 2022 року розмір якої становить 4 416 грн. 44 коп. виходячи з 62 днів прострочення, розміру заборгованості у 130 000 грн. та облікової ставки НБУ у зазначений період, яка дорівнює 10.
Оскільки цей розрахунок відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону, позовні вимоги в цій частині також необхідно задовольнити повністю.
Відповідно до ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За подання до суду першої інстанції позовної заяви, позивач сплатив судовий збір в розмірі 1 344 грн. 16 коп. та апеляційної скарги - 1 975 грн. 71 коп., які необхідно стягнути з відповідача, оскільки апеляційний суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та апеляційної скарги ОСОБА_1 .
Також з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на проведення судової авто товарознавчої експертизи в сумі 2 389 грн. 80 коп.
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).
Матеріалами справи підтверджується, що захист інтересів ОСОБА_1 під час розгляду цієї справи у суді першої інстанції здійснювала адвокат Рогів Т. Р.
Після відповідної заяви, зробленої до закінчення судових дебатів, позивач 29 липня 2022 року у встановлений законом п`ятиденний термін подав до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області договір про надання правової допомоги від 31 травня 2022 року, укладеного між ним та адвокатом Рогів Т. Р., та квитанцію про сплату послуг адвоката в розмірі 5 000 грн.
З договору про надання правової допомоги вбачається, що вартість послуг адвоката сторони визначили у фіксованому розмірі, який в суді першої інстанції становить 5 000 грн. (а.с. 84-85, 86).
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що позивачем та його представником адвокатом Рогів Т. Р. були дотриманні положення частини восьмої статті 141 ЦПК України, зокрема заявлення до закінчення судових дебатів у справі про необхідність вирішення питання щодо розподілу понесених судових витрат та подання відповідних доказів.
Ураховуючи надані позивачем докази, прийняте судом апеляційної інстанції на його користь рішення, апеляційний суд вважає, що існують підстави для розподілу між сторонами витрат на професійну правничу допомогу, понесених ОСОБА_1 в суді першої інстанції.
З огляду на викладене, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи (підготовка позовної заяви; участь у двох судових засіданнях), заявлені позивачем вимоги, їх складність та об`єм досліджених судом першої інстанції доказів, а також принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, апеляційний суд вважає наявними підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки 5 000 грн. на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції.
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) дійшла наступних висновків:
«168. Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.
169. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо».
Тому не можна погодитися із висновком суду першої інстанції про відмову в стягненні на користь позивача витрат на правову допомогу в зв`язку з неподанням детального опису виконаних адвокатом робіт, оскільки представник відповідача своїх заперечень щодо неспівмірності заявлених позивачем витрат не подавав. Відтак ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03 серпня 2022 року також необхідно скасувати.
З інших підстав рішення суду не оскаржується.
Керуючись ст. 367, 368, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргуМоторного (транспортного) страхового бюро України - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25 липня 2022 року та ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03 серпня 2022 року - скасувати.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення регламентної виплати та пені - задовольнити.
Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування (регламентну виплату) в сумі 130 000 (сто тридцять тисяч) грн. та пеню за прострочення виплати страхового відшкодування за період з 25 лютого по 27 квітня 2022 року в сумі 4 416 (чотири тисячі чотириста шістнадцять) грн. 44 коп., а також судові витрати у справі, пов`язані зі сплатою судового збору за подачу позовної заяви в сумі 1 344 (одна тисяча триста сорок чотири) грн. 16 коп. та оплатою правової допомоги в сумі 5 000 (п`ять тисяч) грн., а разом - 140 760 (сто сорок тисяч сімсот шістдесят) грн. 60 коп.
Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 1 975 (одна тисяча дев`ятсот сімдесят п`ять) грн. 71 коп. та оплатою судової авторознавчої експертизи в сумі 2 389 (дві тисячі триста вісімдесят дев`ять) грн. 80 коп., а разом - 4 365 (чотири тисячі триста шістдесят п`ять) грн. 51 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 19 червня 2023 року.

Судді                                                        В. М. Барков

В. А. Девляшевський

В. М. Луганська