ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 травня 2023 року	Львів	Справа № 380/11691/22 пров. № А/857/4141/23	
 Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді                                                      Хобор Р.Б.,
суддів                                                                           Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.
                     
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2023 року, ухвалене суддею Желік О. у м. Львові за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у справі № 380/11691/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
                                                             В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить суд:
-  визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати суми доплати до грошового забезпечення у розмірі до 50% від грошового забезпечення за період 01.12.2020 року по 31.12.2020 року та з 01.03.2021 року по 31.01.2022 року, пропорційно до відпрацьованого часу, під час виконання службових обов`язків в умовах безпосереднього контакту з населенням, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 року № 375;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити суми доплати до грошового забезпечення у розмірі до 50% від грошового забезпечення за період 01.12.2020 року по 31.12.2020 року та з 01.03.2021 року по 31.01.2022 року, пропорційно до відпрацьованого часу, під час виконання службових обов`язків в умовах безпосереднього контакту з населенням, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 року № 375.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2023 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо виплати ОСОБА_1 доплати до грошового забезпечення у розмірі до 50% від грошового забезпечення за період з 01.12.2020 року по 31.12.2020 року та з 01.03.2021 року по 31.01.2022 року, пропорційно до відпрацьованого часу під час виконання службових обов`язків в умовах безпосереднього контакту з населенням відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 року № 375.
Зобов`язано Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату до грошового забезпечення у розмірі до 50% від грошового забезпечення за період з 01.12.2020 року по 31.12.2020 року та з 01.03.2021 року по 31.01.2022 року пропорційно до відпрацьованого часу під час виконання службових обов`язків в умовах безпосереднього контакту з населенням, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 року № 375.
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виплатив позивачу за спірні періоди додаткову доплату до заробітної плати у розмірі до 50% грошового забезпечення, що встановлена за виконання службових обов`язків в умовах з безпосереднього контакту з населенням під час дії карантину встановленого через поширення коронавірусної інфекції.
Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, відповідач зазначає те, що в межах бюджетних асигнувань нарахував та виплатив позивачу додаткову доплату на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів Україні з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби Covid-19, за спірний період в сумі 21423,51 грн.
Заслухавши суддю – доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Суд першої інстанції встановив те, що з жовтня 2020 року по січень 2022 року позивач проходив службу в Управлінні патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції.
Згідно з відомостями про грошове забезпечення позивача за період з жовтня 2020 по січень 2022, у грудні 2020 року відповідач виплати позивачу доплату до грошового забезпечення  за вересень, жовтень, листопад 2020 року в сумі 13575,12 грн., а у липні 2021 року відповідач виплати позивачу доплату до грошового забезпечення за січень, лютий 2021 року у сумі 7848,39 грн.
У період з 01.12.2020 року по 31.12.2020 року та з 01.03.2021 року по 31.01.2022 року відповідач не нарахував та не виплатив позивачу додаткову доплату до грошового забезпечення за роботу в особливих умовах на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів Україні з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби Covid-19.
Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно – правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 року № 375 (далі - постанова № 375) врегульовано деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СOVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни.
Пунктами 1, 2 Постанови № 375 установлено, що на період дії карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СOVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2» від 11.03.2020 року № 211, та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративним, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) (далі - працівники) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, встановлюється додаткова доплата до заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах.
Встановлення доплати, визначеної пунктом 1 вказаної постанови, працівникам підприємств, установ та організацій, органів державної влади, які фінансуються з державного та місцевих бюджетів, здійснюється у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення).
Пунктом 5 постанови № 375 передбачено, що доплати, визначені пунктами 2 і 3 цієї   постанови, здійснюються за рахунок та в межах видатків державного та місцевих бюджетів, передбачених за відповідними бюджетними програмами головних розпорядників бюджетних коштів.
Відповідно до   статті 28 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», у складі Державного бюджету України створено фонд боротьби з гострою респіраторною хворобою СОVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-СоV-2, та її наслідками на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України зазначеної хвороби, та протягом 30 днів з дня відміни цього карантину. Кошти зазначеного фонду спрямовуються на: додаткові доплати до заробітної плати медичним та іншим працівникам, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації гострої респіраторної хвороби СОVID-19   спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, а також доплати до заробітної плати окремим категоріям працівників, які забезпечують життєдіяльність населення, на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби СОVID-19 спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, визначений у рішенні Кабінету Міністрів України про встановлення карантину, до завершення здійснення зазначених заходів.
Суд першої інстанції встановив, що вказана доплата виплачувалась позивачу за період з вересня по листопад 2020 року та з січня по лютий 2021 року, доказів нарахування такої доплати за інші періоди в матеріалах справи відсутні.
У обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначав, що фінансування для здійснення доплати поліцейським Департаменту патрульної поліції в період з 01.12.2020 року по 31.12.2020 року та з 01.03.2021 року по 31.01.2022 року до Департаменту патрульної поліції не надходило. Разом з тим, Департамент патрульної поліції не є розпорядником коштів та не має повноважень щодо прийняття рішень чи подання звернень про виділення таких коштів.
Апеляційний суд відхиляє такі доводи відповідача, оскільки відсутність коштів на рахунку відповідача для виплати доплати до грошового забезпечення поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, за період з 01.12.2020 року по 31.12.2020 року та з 01.03.2021 року по 31.01.2022 року, не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 08 листопада 2005 року у справі «Кечко проти України» (заява №63134/00) зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення). Також Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань. Отже, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.
Сторонами не заперечувалось право позивача на такі доплати у вказаний період, тобто відповідачем не спростовано наявності права у позивача на такі доплати. 
З урахуванням того що сторонами не заперечувалось право позивача на вказані доплати у вказаний період, тобто відповідачем не спростовано наявності права позивача на такі доплати, посилання відповідача на відсутність фінансування для здійснення  відповідних доплат, є неприйнятним, оскільки відсутність коштів на рахунку відповідача для виплати доплати на період дії карантину не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.
Реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 26 квітня 2023 року по справі № 420/19450/21.
Відтак, суд першої інстанції вірно встановив протиправну бездіяльність відповідача щодо нездійснення позивачу доплати до грошового забезпечення поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, за період з 01.12.2020 року по 31.12.2020 року та з 01.03.2021 року по 31.01.2022 року, а відтак позовні вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача заборгованість у вигляді доплати до грошового забезпечення поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, за період з 01.12.2020 року по 31.12.2020 року та з 01.03.2021 року по 31.01.2022 року необхідно задовольнити.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та  такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції у вказаній частині, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
                                                П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2023 року в справі № 380/11691/22 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Постанова складена 23.05.2023 року