УХВАЛА

01 червня 2023 року 
м. Київ

справа №200/16302/21
адміністративне провадження № К/990/17906/23  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Мацедонської В.Е., 
суддів - Данилевич Н.А., Шевцової Н.В., 
перевіривши касаційну скаргу  ОСОБА_1 
на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2023 року у справі №200/16302/21 за позовом ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури, П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) Офісу Генерального прокурора, Офісу Генерального прокурора про поновлення на роботі, стягнення коштів,-
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Донецької обласної прокуратури, П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) Офісу Генерального прокурора, Офісу Генерального прокурора, в якій просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення п`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 13 вересня 2021 року №17 про неуспішне проходження ОСОБА_1 атестації;
- визнати протиправним і скасувати наказ керівника Донецької обласної прокуратури від 21.10.2021 року №2589-к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області;
- поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області з 22 жовтня 2021 року, зарахувавши час вимушеного прогулу у загальний строк служби в органах прокуратури України;
- стягнути з Донецької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 22 жовтня 2021 року по дату винесення судового рішення.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2022 року у справі №200/16302/21 позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення п`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 13 вересня 2021 року №17 про неуспішне проходження ОСОБА_1 атестації.
Визнано протиправним та скасовано наказ керівника Донецької обласної прокуратури від 21.10.2021 №2589-к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області. Поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області з 23 жовтня 2021 року. Стягнуто з Донецької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 23 жовтня 2021 року в розмірі 91976, 64грн. з вирахуванням з вказаної суми належних до сплати податків і зборів. У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім гривень)грн. Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2023 року рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2022 року у справі № 200/16302/21 скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.
17 травня 2023 року касаційна скарга адвоката Голубцова Григорія Віталійовича  надійшла на адресу Верховного Суду.
Заявник, посилаючись на положення пунктів 1, 2 та 3 частини четвертої  статті 328 КАС України, зазначає про неврахування судами попередніх інстанцій правової позиції Верховного Суду, необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, та відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Предметом спору у цій справі є правомірність наказу про звільнення з органів прокуратури на підставі рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором, прийнятого за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки.
Вирішуючи спір суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до висновків Верховного Суду, висловлених у постановах від 30 листопада 2022 року в справі №600/6322/21-а, від 22 грудня 2022 року у справах №140/12386/21 та №160/22578/21, від 05 січня 2023 року в справі №380/23308/21, від 21 лютого 2023 року у справі № 420/23667/21, від 23 лютого 2023 року у справі № 200/16174/21, від 27 лютого 2023 року в справі №120/15978/21-а щодо питання правомірності прийняття кадровою комісією рішення про неуспішне проходження прокурором атестації.
Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції переглянув рішення суду першої інстанції відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 30 листопада 2022 року в справі №600/6322/21-а щодо застосування положень пунктів 16, 19 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України № 113-IХ, який полягає у тому, що "набрання прокурором за наслідками першого або другого етапу атестації кількості балів, яка є меншою від прохідного балу для успішного складання іспиту, є для кадрової комісії підставою для ухвалення рішення про неуспішне проходження прокурором атестації і недопуску до наступного етапу атестації; рішення кадрової комісії про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки є підставою для звільнення прокурора з посади та органів прокуратури на підставі підпункту 2 пункту 19 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону № 113-IX. Проаналізувавши наведені положення законодавства у системному зв`язку Верховний Суд у вказаній справі зазначив, що після кожного етапу атестації кадрова комісія приймає рішення. Зокрема кадрова комісія має ухвалити рішення: або про успішне проходження прокурором атестації або про неуспішне проходження прокурором атестації. Кадрова комісія такого рішення (щодо позивача) не ухвалила. Натомість кадрова комісія ухвалила рішення за заявою прокурора, яке суперечило Порядку №221, тому що повторне складення іспиту можливе, коли про обставини, які впливають на його проходження, повідомлено до його початку або коли прокурор повідомив про них під час проходження іспиту (до його завершення). У справі таких обставин не було, а тому протокольне рішення кадрової комісії (щодо позивача) було безпідставне, обставин, які б мали наслідком призначення нового часу (дати) складання прокурором відповідного іспиту, у ній не було. Тому рішення кадрової комісії за наслідками розгляду заяви позивача є процедурним і таким, що суперечить Порядку № 221, а тому є безпідставним. З огляду на вказане це рішення не є обов`язковим для П`ятнадцятої кадрової комісії. З урахуванням того, що кадрова комісія за результатами іспиту позивача не ухвалила рішення відповідно до пункту 8 розділу І Порядку № 221 (тобто про успішне або неуспішне проходження прокурором атестації), таке рішення ухвалила П`ятнадцята кадрова комісія, яке відповідає вимогам Порядку № 221 і є правомірним. У контексті наведеного, правова визначеність не може ґрунтуватися на незаконному рішенні кадрової комісії, яке, окрім того, є процедурним, а тому не має порушення принципу належного урядування."
Ураховуючи встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи та сформовану Верховним Судом сталу практику щодо застосування норм права у спірних правовідносинах, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що П`ятнадцята кадрова комісія, ухваливши спірне рішення №17 про неуспішне проходження прокурором Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_1 атестації, яке є предметом позову, діяла відповідно до наведених приписів Закону № 113-IX і Порядку № 221. 
У касаційній скарзі заявник, зокрема, зазначає про необхідність відступлення від такого висновку Верховного Суду, що застосовано судом апеляційної інстанції у цій справі, проте у касаційній скарзі відсутні доводи на спростування мотивів, з яких виходив суд апеляційної інстанції, а інші аргументи касаційної скарги зводяться до часткового опису обставин справи, переоцінки доказів та незгоди з висновком судів попередніх інстанції. Заявник лише наводить низку нормативно-правових актів щодо проходження прокурорами атестації, без належної аргументації щодо їхнього неправильного застосування судом апеляційної інстанції у цій справі у системному зв`язку з обґрунтуванням доводів відступу від правового висновку, викладеного у зазначених постановах Верховного Суду.
Посилання скаржника на неврахування практики Верховного Суду, викладеної у постановах від 03 червня 2021 року у справі №640/9398/20, від 31 березня 2021 року у справі № 580/2357/20, від 27 квітня 2021 року у справі №640/419/20, від 13 травня 2021 року у справі №120/3458/20-а та від 07 жовтня 2021 року у справі №640/449/20 є необгрунтованим, оскільки вказані справи є нерелевантними до вказаної справи. При цьому, суд апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови керувався висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 30 листопада 2022 року в справі №600/6322/21-а, яка повністю відповідає практиці вирішення спорів у даній категорії справ. 
Крім того, скаржник посилається на відсутність висновків Верхового Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме п. 14 розділу ІІ Закону №113-ІХ. Однак, судом апеляційної інстанції враховано релевантну практику Верховного Суду щодо зазначеної норми права, про що і зазначено в оскаржуваній постанові.
А тому таке посилання є необгрунтованим, та спростовується наявною практикою у вказаній категорії спорів.
Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду апеляційної інстанції, що відповідають висновкам Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Аналізуючи оскаржуване судове рішення, Суд дійшов до висновку, що суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення у справі №200/16302/21 відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах. 
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).
З урахуванням вищенаведеного у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити на підставі пункту 6 частини 1 статті 333 КАС України.
Керуючись статтями 248, пунктом 6 частини першої 333 КАС України,
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2023 року у справі №200/16302/21 за позовом ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури, П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) Офісу Генерального прокурора, Офісу Генерального прокурора про поновлення на роботі, стягнення коштів,-- відмовити.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                                     В. Е. Мацедонська 

Судді                                                                                                                     Н. А. Данилевич

                                                                                                                             Н. В. Шевцова