ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/13757/19                              Суддя (судді) першої інстанції: Літвінова А.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 року                                                                      м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого - судді           Парінова А.Б.,
суддів:                                        Беспалова О.О.,
                                                  Ключковича В.Ю.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 жовтня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції України про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Державної екологічної інспекції України (далі-відповідач), в якій просив суд: стягнути з Державної екологічної інспекції України на корить ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 21.05.2019 по 01.07.2019 в розмірі 23 927,67 грн.; зобов`язати Державну екологічну інспекцію України видати новий наказ, із зазначенням нової дати звільнення ОСОБА_1 від 01.07.2019 з внесенням в трудову книжку відповідного запису та визнання раніше внесеного запису про звільнення ОСОБА_1 від 20.05.2019 недійсним.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ним несвоєчасно отримано трудову книжку при звільненні, у зв`язку з чим вважає, що відповідач має сплатити йому середній заробіток за весь час затримки видачі трудової книжки на підставі    частини п`ятої статті 235 Кодексу законів про працю України.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 жовтня 2021 року позов задоволено частково:
- зобов`язано Державну екологічну інспекцію України видати новий наказ із зазначенням нової дати звільнення ОСОБА_1 від 01.07.2019 з внесенням в трудову книжку відповідного запису та скасування раніше внесеного запису про день звільнення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- стягнуто з Державної екологічної інспекції України на корить ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 20.05.2019 по 01.07.2019 в розмірі 20953 (двадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят три гривні) 42 копійки;
- в іншій частині позовних вимог відмовлено..
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням відповідачем (надалі - апелянт) подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування всіх обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує на те, що у зв`язку з відсутністю позивача у день звільнення на робочому місці йому не видано 20.05.2019 належним чином заповнену трудову книжку. Зазначено, що Державною екологічною інспекцією України вживались всі дії щодо забезпечення отримання трудової книжки позивачем, зокрема, скеровано листи від 27.05.2019 №3265/5./10-19, від 19.06.2019 №3785/5./7-19 та ці листи не повертались на адресу відповідача як неотримані. Вказано, що позивач надіслав до відповідача листа про направлення його трудової книжки на зазначену у листі адресу, яка не співпадала з наданими позивачем обліковими даними про його місце проживання. Листом Державної екологічної інспекції України від 27.06.2019 №3967/5./10-19 ОСОБА_1 направлено заповнену трудову книжку, яку він отримав 01.07.2019. На думку представника відповідача, Державна екологічна інспекція України не порушувала будь-яких прав позивача та не допускала бездіяльності щодо вручення останньому трудової книжки, а тому в діях відповідача відсутня вина щодо невручення трудової книжки позивачу.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2023 року продовжено строк розгляду апеляційні скарги Державної екологічної інспекції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 жовтня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції України про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов`язання вчинити дії - на розумний термін. Витребувано у Державної екологічної інспекції України належним чином засвідчені докази направлення позивачу листи від 27.05.2019 №3265/5./10-19, від 19.06.2019 №3785/5./7-19.
На адресу суду апеляційної інстанції від Державної екологічної інспекції України надійшли пояснення та додаткові матеріали.
Позивачем не подано відзиву на апеляційну скаргу.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідно до положень статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що наказом Державної екологічної інспекції України від 20.05.2019 №174-о, ОСОБА_1 звільнено з посади головного спеціаліста відділу державного екологічного нагляду (контролю) тваринного світу та біоресурсів Департаменту державного екологічного нагляду (контролю) - державного інспектора України з охорони навколишнього природного середовища, 20 травня 2019 року відповідно до частини третьої статті 84 Закону України "Про державну службу".
З вищевказаним наказом ОСОБА_1 ознайомлений 21.05.2019, про що свідчить відмітка останнього про ознайомлення.
Державною екологічною інспекцією України направлено ОСОБА_1 лист від 27.05.2019 №3265/51/10-19 "Про отримання трудової книжки" з проханням з`явитися до відділу управління персоналом Держекоінспекції та отримати свою трудову книжку.
В подальшому, Державною екологічною інспекцією України повторно направлено ОСОБА_1 лист від 19.06.2019 №3785/5./7-19 "Про отримання трудової книжки" з проханням з`явитися до відділу управління персоналом Держекоінспекції та отримати свою трудову книжку.
Позивачем направлено до Державної екологічної інспекції лист-вимогу від 20.06.2019 щодо термінової видачі трудової книжки та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
У відповідь на вимогу позивача, листом Державної екологічної інспекції України від 27.06.2019 №3967/5./10-19 ОСОБА_1 надіслано його трудову книжку.
Вказаний лист отримано позивачем 01.07.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Вказуючи на протиправність дій відповідача щодо затримки вчасної видачі трудової книжки позивача, останній звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог частково, суд першої інстанції зазначив, що в спірних правовідносинах Державна екологічна інспекція України необґрунтовано затримувала видачу позивачеві трудової книжки та трудова книжка не вручена позивачу з вини роботодавця, а тому позовні вимоги в частині стягнення з Державної екологічної інспекції України на корить ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 21.05.2019 по 01.07.2019 підлягають задоволенню. Також, зважаючи на встановлені судом обставини, задоволенню підлягає позовна вимога щодо зобов`язання відповідача видати новий наказ, із зазначенням нової дати звільнення ОСОБА_1 від 01.07.2019 з внесенням в трудову книжку відповідного запису та скасування раніше внесеного запису про день звільнення ОСОБА_1 20.05.2019.
Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.
В силу вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Кодексом законів про працю України, який визначає правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці, Законом України «Про державну службу», який визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях (в редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно з частинами 1-3 статей 5 Закону України «Про державну службу» правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби. Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.
Беручи до уваги, що нормами Закону України «Про державну службу» не врегульовано питання порядку видачі трудової книжки звільненому працівнику, то в даному випадку застосуванню підлягають положення загального законодавства про працю.
В силу частини 1 статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Частиною 5 статті 235 КЗпП України встановлено, що у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.
З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що стягнення з роботодавця середнього заробітку за період затримки видачі звільненому працівнику трудової книжки здійснюється виключно у разі, якщо така затримка відбулась з вини власника, внаслідок чого дослідженню підлягає встановлений законодавством порядок видачі трудових книжок.
Згідно з частини 5 статті 48 КЗпП України порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №31 «Про трудові книжки працівників» передбачено, що трудові книжки зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях, у представництвах іноземних суб`єктів господарювання, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку.
Спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників, розділом 4 якої встановлено, що у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення.
При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.
Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції.
Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки.
Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.
Отже, видача трудової книжки у день звільнення передбачає особисте прибуття працівника до відділу, в якому зберігається трудова книжка з метою її отримання із проставленням у журналі обліку трудових книжок підпису про її отримання.
В той же час, законодавством передбачена можливість направлення трудової книжки звільненому працівнику засобами поштового зв`язку за умови наявності письмової згоди на це працівника.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 обіймав посаду державної служби категорії «В», головного спеціаліста відділу державного екологічного нагляду (контролю) тваринного світу та біоресурсів Департаменту державного екологічного нагляду (контролю) - державного інспектора України з охорони навколишнього природного середовища.
Під час проходження державної служби ОСОБА_1 , Державною екологічною інспекцією України отримано копію постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 27 лютого 2019 року по справі №761/5185/19 про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 172-6 КУпАП.
Рішення набрало законної сили 12 квітня 2019 року, є остаточним та оскарженню не підлягає відповідно до постанови Київського апеляційного суду від 12.04.2019 у справі № 761/5185/19.
Пунктом 3 частини 1 статті 84 Закону України «Про державну службу» визначено, що набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення державного службовця до адміністративної відповідальності за корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення є підставою для припинення державної служби у зв`язку з втратою права на державну службу.
У зв`язку з отриманням постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 27.02.2019 у справі №761/5185/19 у відповідача виникло право на звільнення позивача з займаної посади, в силу вищезазначених норм права.
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, що Держекоінспекцією 20 травня 2019 року прийнято наказ № 174-о «Про звільнення ОСОБА_1 ».
Відповідачем зазначено, що у день звільнення ОСОБА_1 з 11:09 по 14:04 год. та з 15:45 год. був відсутній на робочому місці, про що свідчить неможливість кадрового підрозділу ознайомити його з відповідним наказом та видати трудову книжку, що підтверджується Актом Державної екологічної інспекції України від 20 травня 2019 року.
Колегією суддів досліджено матеріали справи та встановлено, що позивачем не заперечується відсутність на робочому місці 20 травня 2019 року з 15:45 год та зазначив, що за вказівкою керівництва був направлений до Міністерства екології та природних ресурсів України.
Судом апеляційної інстанції встановлено, а сторонами не заперечується, що позивач 20 травня 2019 року був відсутній на робочому місці без поважних причин та до кінця робочого дня не повернувся на робоче місце.
Як вбачається з матеріалів справи, що позивач 21 травня 2019 року ознайомився з Наказом про звільнення, що підтверджується особистим підписом останнього та не заперечується.
Крім того, позивачем у позовній заяві зазначено, що 21 травня 2019 року трудову книжку йому не було видано, а повідомлено, що начальник відділу управління персоналу ОСОБА_4 , протягом 21.05.2019 був відсутній на своєму робочому місці та знаходився поза службовим приміщенням відповідача у відрядженні.
Колегією суддів досліджено матеріали справи та встановлено, що начальник відділу управління персоналу ОСОБА_4 перебувала у відрядження, що підтверджується Журналом місцевих відряджень співробітників Державної екологічної інспекції України. 
Так, в матеріалах справи міститься Актом Державної екологічної інспекції України від 21 травня 2019 року, в якому зазначено наступне: « ОСОБА_1 приїхав до Держекоінспекції 21 травня 2019 року біля 10 год. 00 хв. та знаходився в своєму робочому кабінеті. Він ознайомився з наказом про звільнення від 20.05.2019 № 174-о. Трудову книжку ОСОБА_1 могла віддати лише ОСОБА_4 , оскільки в кабінеті № 6 знаходиться сейф, у якому зберігаються трудові книжки державних службовців та працівників Держекоінспекції. ОСОБА_4 повернулась з відрядження з міста Житомир приблизно о 16 год. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 телефонували ОСОБА_1 на мобільний. В телефонному режимі ОСОБА_1 запевнив, що приїде до Держекоінспекції до 24.05.2019.»
Відповідач зазначає, що протягом 22 травня 2019 року по 27 травня 2019 року позивачу в телефонному режимі було повідомлено по необхідність прибуття до Державної екологічної інспекції України для отримання трудової книжки але позивач не прибув та відмовився в отриманні трудової книжки Дані обставини підтверджуються Актами Державної екологічної інспекції України про повідомлення позивача про отримання трудової книжки.
Оскільки позивач особисто не звернувся до Державної екологічної інспекції України з метою отримання трудової книжки, листами від 27 травня 2019 року №3265/5./10-19, від 19 червня 2019 року №3785/5./7-19 позивача запрошено особисто прибути до приміщення Відділу управління персоналом Держінспекції за адресою: м. Київ, Новопечерський провулок, 3, корпус 2, кабінет 6 (стор. 54, 55 том І), що не заперечується позивачем.
Колегія суддів звертає увагу, з матеріалів справи не вбачається, що позивачем вживались будь-які дії з метою отримання трудової книжки у встановлений законодавством спосіб, враховуючи, що її видача здійснюється під особистий підпис, за довіреністю, або шляхом направлення засобами поштового зв`язку на підставі особистої заяви.
Натомість, затримка видачі трудової книжки з вини власника передбачає вчинення роботодавцем перешкод в отриманні трудової книжки звільненим працівником, що в даному випадку не відбувалось та жодних доказів відмови роботодавця у видачі позивачу трудової книжки в день звільнення матеріали справи не містять.
Враховуючи вищевикладені обставини, з урахуванням наведених норм права, колегія суддів доходить висновку, що відповідач вжив усіх можливих дій для видачі трудової книжки позивачу, який зі свого боку не вчинив жодних дій, спрямованих на її отримання, а тому відсутня затримка видачі трудової книжки з вини власника, що виключає можливість застосування до роботодавця відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 235 КЗпП України шляхом стягнення на користь позивача середнього заробітку за час такої затримки.
З аналізу матеріалів справи та норм права, колегія суддів звертає увагу, що позивачем, лише через півтора місяці звернувся до відповідача з заявою про отримання трудової книжки, як це передбачено законодавством, а отже в даному випадку позивач не проявляв зацікавленості в отриманні трудової книжки.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасування з прийняттям нового про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Частиною 1 ст. 242 КАС України встановлено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Приписи п. п. 1, 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу - задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати та прийняти нове про відмову у задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315-317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції України - задовольнити.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 жовтня 2021 року - скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, зазначених у ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Головуючий суддя                                                            А.Б. Парінов
Судді                                                                                О.О. Беспалов

                                                                                          В.Ю. Ключкович