УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
4 травня 2023 року
м. Київ
справа № 755/16401/19
провадження № 51-2640ск23
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                            ОСОБА_1 ,
суддів                                                         ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , до якого застосовано примусові заходи медичного характеру - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 7 березня 2023 року про повернення її апеляційної скарги на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 2 лютого 2022 року, 
встановив:
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 2 лютого 2022 року частково задоволено клопотання старшого слідчого Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 та застосовано до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Не погодившись із таким рішенням суду, захисник ОСОБА_5 оскаржила його в апеляційному порядку.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 7 березня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження цієї ухвали та повернуто її апеляційну скаргу.
У касаційній скарзі посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, захисник просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Вказує, що строк на апеляційне оскарження ухвали місцевого суду було пропущено з незалежних від них причин, зокрема тому, що в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали, а копію судового рішення ОСОБА_4 отримав 27 жовтня 2022 року, тому останнім днем подання апеляційної скарги було 26 листопада 
2022 року. Відповідно до вимог чинного законодавства ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу у вказані строки, однак ухвалою Київського апеляційного суду її було повернуто через відсутність підпису апелянта. 
Вважає, що апеляційний суд безпідставно визнав необґрунтованими доводи сторони захисту щодо поважності причин пропуску строку, а саме: військовий стан на території України, який позбавив ОСОБА_4 вчасно подати апеляційну скаргу та стан його здоров`я, несвоєчасне надсилання судом оскаржуваного судового рішення, перебування захисника за кордоном, юридична необізнаність законного представника, відсутність електропостачання), чим порушив права ОСОБА_4 . Зазначає, що окрім того, після проголошення ухвали місцевого суду її підзахисний, відповідно до обраного щодо нього запобіжного заходу, перебував в
м. Кам`янське Дніпропетровської області, що також ускладнювало отримання ним копії ухвали районного суду.
Перевіривши доводи захисника наведені в касаційній скарзі, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК пропущений із поважних причин строк має бути поновлений ухвалою суду за клопотанням заінтересованої особи.
Поважними причинами пропуску строку є ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. 
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 395 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) апеляційна скарга може бути подана на вирок або ухвалу про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру - протягом тридцяти днів з дня їх проголошення. 
Частина 3 цієї статті визначає, що для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Правило дотримання строку на апеляційне оскарження має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.
Як убачається з копії ухвали апеляційного суду та долучених до неї матеріалів, захисник ОСОБА_5 , не погоджуючись з постановленим щодо ОСОБА_4 рішенням місцевого суду від 2 лютого 2022 року, поза межами строку на апеляційне оскарження (17 січня 2023 року) подала апеляційну скаргу, в якій порушувала питання про поновлення їй строку на апеляційне оскарження. В обґрунтування поважності пропуску строку сторона захисту посилалася на те, що ОСОБА_4 не мав можливості особисто отримати копію оскаржуваної ухвали, оскільки після її проголошення перебував в іншій області. Також, для вчасного подання апеляційної скарги стало на заваді відсутність захисника на території України через введення воєнного стану, психологічні проблеми ОСОБА_4 , юридична необізнаність законного представника та несвоєчасне надсилання місцевим судом оскаржуваного судового рішення.
Апеляційний суд за наслідками розгляду вказаного клопотання, ухвалою від 
7 березня 2023 року відмовив в його задоволенні та повернув захиснику її апеляційну скаргу з усіма доданими до неї матеріалами.
Доводи сторони захисту про те, що в судовому засіданні було проголошено резолютивну частину ухвали, а копію повного тексту ОСОБА_4 отримав лише 
27 жовтня 2022 року, а тому початок перебігу строку апеляційного оскарження цієї ухвали необхідно рахувати саме від цієї дати, не є слушними.
Так, частинами 1 та 2 ст. 376 КПК передбачено, що судове рішення проголошується прилюдно негайно після виходу суду з нарадчої кімнати. Головуючий у судовому засіданні роз`яснює зміст рішення, порядок і строк його оскарження. Якщо складання судового рішення у формі ухвали (постанови) вимагає значного часу, суд має право обмежитися складанням і оголошенням його резолютивної частини, яку підписують усі судді. Повний текст ухвали (постанови) повинен бути складений не пізніше п`яти діб з дня оголошення резолютивної частини і оголошений учасникам судового провадження. Про час оголошення повного тексту ухвали має бути зазначено у раніше складеній її резолютивній частині.
Верховний Суд у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду від 
27 травня 2019 року (справа № 461/1434/18) зробив висновок, що у випадку, коли суддя з посиланням на ч. 2 ст. 376 КПК постановив ухвалу та оголосив її резолютивну частину, а повний текст ухвали оголосив в інший день, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня оголошення резолютивної частини ухвали.
Переглядаючи ухвалу місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд встановив, що особа, стосовно якої застосовано примусові заходи медичного характеру ОСОБА_4 , його законний представник та захисник ОСОБА_7 були присутніми в судовому засіданні 2 лютого 2022 року.
Під час проголошення вступної та резолютивної частини ухвали суду, головуючим було роз`яснено порядок та строки оскарження судового рішення та в цей же день їм було вручено копію ухвали. 
Крім того копію повного тексту оскаржуваної ухвали адвокат ОСОБА_7 отримала ще 8 лютого 2022 року.
Враховуючи те, що  ОСОБА_4 , його законний представник та захисник були присутніми в судовому засіданні під час постановлення ухвали суду і того ж дня ними отримано копії резолютивної частини, то строк на апеляційне оскарження ухвали для них обчислюється з дня його оголошення. 
Колегія суддів зазначає, що посилання сторони захисту на те, що через початок воєнних дій на території України та ведення воєнного стану, ОСОБА_4 не мав можливості особисто отримати копію судового рішення для подання апеляційної скарги у встановлені законодавством строки, є необґрунтованими, оскільки сам по собі факт введення в Україні воєнного стану не може бути абсолютною підставою для поновлення пропущеного строку, встановленого законом для вчинення процесуальної дії.
Так, відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 
27 березня 2019 року у справі № 127/17092/18, особа, яка бажає подати апеляційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча 
ст. 117 КПК містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на апеляційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається 
з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини. Тобто особа повинна проявляти зацікавленість щодо результатів розгляду справи. 
Разом з тим, апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали місцевого суду від 2 лютого 2022 року, інший захисник ОСОБА_4 подала майже через 12 місяців, а саме 17 січня 2023 року, тобто із суттєвим пропуском встановленого законом тридцятиденного строку на його оскарження.
При цьому, сторона захисту не зазначає у касаційній скарзі, будь-яких даних щодо  вживання нею відповідних заходів для вчасного подання апеляційної скарги, а також, на думку Суду, не наводить жодних підстав, які б завадили їй звернутися з відповідною скаргою протягом року.
Отже, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вказані апелянтом причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали не можна визнати поважними й ухвалив правильне рішення про відмову у задоволенні клопотання захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали місцевого суду та повернув апеляційну скаргу. 
Суд погоджується з таким висновком апеляційного суду з огляду на те, що зазначені апелянтом причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали не можна визнати поважними, тому, що вони не позбавляли можливості своєчасно подати апеляційну скаргу у встановлений законом строк.
Ухвала апеляційного суду є достатньо вмотивованою та в повній мірі узгоджується з вимогами ст. 419 КПК.
Згідно з ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення. 
Верховним Судом не встановлено обставин, які б були підставами для скасування ухвали суду апеляційної інстанції за доводами касаційної скарги захисника.
Враховуючи викладене й те, що у касаційній скарзі та доданих до неї копій судових рішень не наведено підстав для її задоволення, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд 
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , до якого застосовано примусові заходи медичного характеру - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 7 березня 2023 року про повернення її апеляційної скарги на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 2 лютого 2022 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                ОСОБА_2                               ОСОБА_3