ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року	Львів	Справа № 500/473/23 пров. № А/857/5325/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді                                     Курильця А.Р., 
суддів                                                           Мікули О.І., Ніколіна В.В.,
з участю секретаря                                      Хомича О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 березня 2023 року в справі №500/473/23 за адміністративним позовом Служби автомобільних доріг у Тернопільській області до Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови, -

суддя в 1-й інстанції – Мандзій О.П.,
час ухвалення рішення – 09.03.2023 року,
місце ухвалення рішення – м.Тернопіль,
дата складання повного тексту рішення – 09.03.2023 року,

                                                                  ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року Служба автомобільних доріг у Тернопільській області (далі – позивач) звернулася в суд з позовом до Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі – відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №71003162 від 10.02.2023 про стягнення виконавчого збору у сумі 405548,88 грн.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 березня 2023 року позов задоволено повністю.
Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про відмову в задоволенні позову.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження при відкритті такого провадження, незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду. Твердить відповідач, що у випадку повернення виконавчого документа стягувачу, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому Законом № 1404-VIII. Звертає увагу апеляційного суду, що висновки суду першої інстанції про можливе повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання та, відповідно, повторне стягнення витрат, є безпідставними, оскільки виконавчий документ виконаний, що свідчить про неможливість повторного пред`явлення такого до виконання. Також зазначає скаржник про непоширення положень Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», позаяк стягувач скористався правом на повернення виконавчого документа, а відділом ДВС не застосовувалася норма ст.4 означеного Закону.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України, фіксування процесу не здійснювалося оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися. При цьому, колегія суддів відхиляє клопотання представника позивача про відкладення апеляційного розгляду справи, оскільки явка позивача в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою, дана категорія справ розглядається в скорочені строки. Крім того, позивач мав змогу забезпечити іншого, окрім адвоката Кавійчик В.П. представника для участі в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.  

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, згідно постанови Західного апеляційного господарського суду від 03.11.2022 рішення Господарського суду Тернопільської області від 14.04.2022 у справі №921/515/20 скасовано та позов Товариства з обмеженою відповідальністю з транспортного будівництва у західному регіоні фірми «Західтрансбуд» про стягнення зі Служби автомобільних доріг у Тернопільській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю з транспортного будівництва у західному регіоні фірми «Західтрансбуд» 3908904,29 грн. заборгованості за виконані роботи, 58633,56 грн. судового збору за розгляд справи в суді перші інстанції та 87951 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги задоволено.
На виконання постанови Західного апеляційного господарського суду від 03.11.2022, 07.12.2022 Господарським судом Тернопільської області видано наказ №921/515/20 від 07.12.2022.
08.12.2022 головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Токаренком В.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 70509356 з виконання наказу №921/515/20 від 07.12.2022, виданого Господарським судом Тернопільської області, про стягнення зі Служби автомобільних доріг у Тернопільській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю з транспортного будівництва у західному регіоні фірми "Західтрансбуд" 3908904,29 грн. заборгованості за виконані роботи, 58633,56 грн. судового збору за розгляд справи в суді перші інстанції та 87951 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.
Також в межах виконавчого провадження ВП №70509356 головним державним виконавцем винесено постанови: про арешт коштів боржника від 09.12.2022, про арешт майна боржника від 09.12.2022, про стягнення виконавчого збору від 08.12.2022, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 08.12.2022.
На адресу Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 09.02.2023 надійшла заява стягувача про повернення судового наказу № 921/515/20 від 07.12.2022, виданого Господарським судом Тернопільської області.
Так, 09.02.2023, керуючись п.1 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження", головним державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, в якій зазначено, що виконавчий збір та витрати виконавчого провадження вивести в окреме виконавче провадження.
10.02.2023 головним державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №71003162 від 10.02.2023 з примусового виконання постанови №70509356 про стягнення виконавчого збору, виданої 08.12.2022 відділом державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), в сумі 405548,88 грн.
Не погоджуючись з постановою відповідача від 10.02.2023 про відкриття виконавчого провадження, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що  встановлені судом обставини справи свідчать про існування визначених законом умов та підстав не стягувати виконавчий збір, з огляду на правовий статус боржника та відсутність відомостей про повне або часткове виконання рішення суду дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №70509356 від 08.12.2022.
Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно з ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Відповідно до ч. 9 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.
За приписами ч. 1 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.
Згідно ч. 4 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.
Відповідно до ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що на виконанні у Відділі державної виконавчої служби у місті Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало виконавче провадження № 70509356 щодо примусового виконання наказу №921/515/20 від 07.12.2022, виданого Господарським судом Тернопільської області, про стягнення зі Служби автомобільних доріг у Тернопільській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю з транспортного будівництва у західному регіоні фірми "Західтрансбуд" 3908904,29 грн. заборгованості за виконані роботи, 58633,56 грн. судового збору за розгляд справи в суді перші інстанції та 87951 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.
08.12.2022 Відділом державної виконавчої служби у місті Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову у виконавчому провадженні № 70509356 про стягнення з Служби автомобільних доріг у Тернопільській області виконавчого збору.
Згідно постанови Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 09.02.2023 про повернення виконавчого документа стягувачу, керуючись п.1 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження", головним державним виконавцем повернено судовий наказ № 921/515/20 від 07.12.2022, виданий Господарським судом Тернопільської області, стягувачу.
Вказано, що виконавчий збір та витрати виконавчого провадження вивести в окреме виконавче провадження.
10.02.2023 головним державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №71003162 від 10.02.2023 з примусового виконання постанови №70509356 про стягнення виконавчого збору, виданої 08.12.2022 відділом державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), в сумі 405548,88 грн. 
Колегія суддів звертає увагу, що підставою для прийняття постанови від 10.02.2023 про відкриття виконавчого провадження №71003162, є виконавчий документ, яким у цій справі є постанова про стягнення виконавчого збору.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що постанова про стягнення виконавчого збору, на підставі якої відкрито виконавче провадження №71003162, є чинною та позивачем не оскаржується.
При цьому судова колегія погоджується з твердженням суду першої інстанції, що позивачем у даній справі є державна неприбуткова організація, а примусове виконання рішення суду про стягнення коштів з якого як з державної організації, в розумінні ст. 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", має відбуватись державним виконавцем в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"
Відтак встановлені обставини справи свідчать про існування визначених законом умов та підстав не стягувати виконавчий збір, з огляду на правовий статус боржника, позаяк виконавчий збір не стягується, відповідно до п.3 ч.5 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження", у разі якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".
Однак суд наголошує, що оскаржувана (спірна) постанова про відкриття виконавчого провадження винесена щодо виконання постанови про стягнення виконавчого збору, а не на підставі рішення суду.
Також апеляційний суд вважає неналежними доводи позивача про стягнення виконавчого збору, оскільки такі обставини могли бути предметом дослідження у разі оскарження постанови про стягнення виконавчого збору, а не постанови про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення такого виконавчого збору.
Більше того, позивач не заперечує правомірності відкриття виконавчого провадження ВП №70509356, в той час, як постанова про стягнення виконавчого збору, як передбачено статтею 27 Закону України "Про виконавче провадження", виноситься державним виконавцем одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження
Крім цього, щодо порядку прийняття оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження №71003162 від 10.02.2023, то суд зазначає наступне.
Згідно з ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору.
Питання організації виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню врегульовані також Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802 (далі - Інструкція).
Згідно з пунктом 8 Розділу ІІІ Інструкції стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.
Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір, державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.
Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.
Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 37 Закону N 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.
Положеннями статей 40, 42 наведеного Закону передбачено порядок винесення постанови про стягнення виконавчого збору.
Аналіз вищевказаних норм свідчить про те, що примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження останній повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. При цьому, стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.
У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.
Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.
Аналіз положення пункту 8 Розділу ІІІ Інструкції та пункту 5 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави для висновку про те, що відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом - постановою державного виконавця про стягнення виконавчого збору не суперечить вимогам чинного законодавства.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.02.2020 у справі №712/1688/17.

Таким чином, прийнята постанова про стягнення з боржника виконавчого збору, яка у встановленому законом порядку протиправною не визнавалась та не скасовувалась, була належним виконавчим документом, обов`язковим для її прийняття та відкриття на підставі неї виконавчого провадження з її виконання відповідно до ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження». 
Отже, порядок прийняття оскаржуваної (спірної) постанови про відкриття виконавчого провадження, визначений Законом України «Про виконавче провадження», відповідачем не порушено.

Водночас висновки суду першої інстанції про можливе повторне пред`явлення  виконавчого документа до виконання та, відповідно, повторне стягнення витрат, є безпідставними, оскільки виконавчий документ виконаний, що свідчить про неможливість повторного пред`явлення такого до виконання.

За таких обставин суд вказує на відсутність підстав для задоволення позовних вимог, а саме – скасування постанови головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Токаренка Віктора Сергійовича про відкриття виконавчого провадження ВП №71003162 від 10.02.2023.
За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Згідно зі статтею 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст. ст. 229, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,- 

                                                           ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції задовольнити.
Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 березня 2023 року в справі №500/473/23 скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позову Служби автомобільних доріг у Тернопільській області відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	А. Р. Курилець 	
судді	 	О. І. Мікула 	
 	 	В. В. Ніколін  	
Повне судове рішення складено 10 травня 2023 року.