Справа № 128/838/23
Провадження № 22-ц/801/861/2023
Категорія: 20
Головуючий у суді 1-ї інстанції Васильєва Т. Ю.
Доповідач:Береговий  О. Ю.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2023 року	Справа № 128/838/23	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Берегового О.Ю. (суддя-доповідач),
суддів: Панасюка О.С., Якименко М.М.,
за участю секретаря судового засідання - Куленко О.В.,
учасники справи:
позивач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Тиховського Миколи Олеговича на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 09 березня 2023 року, постановлену місцевим судом під головуванням судді Васильєвої Т.Ю., в цивільній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, за заявою представника позивача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адвоката Саюка Бориса Олександровича про забезпечення позову,

встановив:

       В березні 2023 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, в якому просив визнати недійним договір дарування земельної ділянки, який укладений 23 лютого 2022 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо реєстрації права власності на вказану земельну ділянку.
Водночас, разом з позовною заявою, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову в якій просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, кадастровий номер 0520680500:01:007:0339, площею 1, 85 га, що належить ОСОБА_2 та розташована на території Бохоницької сільської ради Вінницького району, Вінницької області, та заборонити будь-кому вчиняти певні дії щодо даної земельної ділянки, до набрання законної сили рішенням по даній справі.
Заява мотивована тим, що оскаржуваний у позовній заяві договір дарування земельної ділянки, кадастровий номер 0520680500:01:007:0339, площею 1,85 га, який укладений 23 лютого 2022 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , грубо порушує право власності позивача на земельну ділянку та спрямований на уникнення від виконання постанови Вінницького апеляційного суду від 22 жовтня 2020 року у справі №128/1438/18, відповідно до якої визнано незаконним та скасовано запис в Реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності на вказану земельну ділянку, в частині земельної ділянки, площею 0, 3974 га, надану раніше у власність фізичній-особі підприємцю ОСОБА_1 в межах і конфігурації згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 399609 від 23 листопада 2007 року, а також укладений на підставі документів, що посвідчують право власності ОСОБА_3 , які визнанні незаконними вказаним судовим рішенням. 
Відповідачем ОСОБА_2 замовлено у ФОП ОСОБА_5 виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, яка перебуває у власності громадянки ОСОБА_2 . Рішенням № РВ-0500158722022 від 20 вересня 2022 року державним кадастровим реєстратором відмовлено у внесенні змін до Державного земельного кадастру. Відповідач повторно намагалась здійснити поділ земельної ділянки, однак рішенням №РВ- 0500190592022 від 02 листопада 2022 року державним кадастровим повторно відмовлено у внесенні змін до Державного земельного кадастру. 
Спроба вчинення ОСОБА_2 вказаних дій, які спрямовані на поділ земельної ділянки, наслідком чого є анулювання кадастрового номера земельної ділянки, і в свою чергу, в подальшому скасуванню речового права на цю ж земельну ділянку, на думку представника позивача, є достатніми підставами вважати, що відповідач ОСОБА_2 , окрім зазначеного, може також відчужити на користь іншої особи вказану земельну ділянку, площею 1,85 га, в зв`язку з чим невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у випадку задоволення позову.
Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 09 березня 2023 року заяву представника позивача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , адвоката Саюка Бориса Олександровича про забезпечення позову задоволено частково.
Забезпечено позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень шляхом заборони ОСОБА_2 відчуження на користь будь-яких осіб, а також проведення будь-яких реєстраційних дій щодо земельної ділянки, кадастровий номер 0520680500:01:007:0339, площею 1,85 га, що розташована на території Бохоницької сільської ради Вінницького району Вінницької області.
Ухвала суду мотивована тим, що між сторонами дійсно виник спір та у випадку відчуження земельної ділянки чи вчинення інших реєстраційних дій щодо неї існуватиме реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а також його вплив на права і інтереси інших осіб.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Тиховський Микола Олегович подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просив суд скасувати ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 09 березня 2023 року та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову в повному обсязі.
10 квітня 2023 року від представника позивача ФОП ОСОБА_1 адвоката Саюка Б.О. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він заперечив аргументи викладені в ній вказавши, що обраний судом спосіб забезпечення позову відповідає вимогам закону та змісту позовних вимог. На його переконання суд вирішив питання забезпечення позову відповідно до закону, а доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не спростовують висновків суду.
Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та заперечення викладені в відзиві на апеляційну скаргу, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам ухвала суду не відповідає.
У відповідності до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно із статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до частини 1 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачені статтею 150 цього Кодексу, заходи забезпечення позову.
На підставі частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до пункту 1,2 частини 1, частини 3 статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.
Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Необхідність застосування заходів забезпечення має визначатися фактичними обставинами справи, які свідчитимуть про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.
Така правова позиція щодо вирішення питання про співмірність забезпечення позову викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року в справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».
Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Предметом позову в даній справі є вимоги немайнового характеру про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, який укладений 23 лютого 2022 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо реєстрації права власності на вказану земельну ділянку.
Разом з тим, наявність самого по собі позову про визнання недійсним вищезазначеного договору не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову в спосіб, який просить позивач.
Крім того, пред`явлення позивачем вимоги про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки являються немайновими.
Можливе рішення суду у цій справі - рішення про визнання, тобто рішення, яким підтверджується наявність або відсутність певних правовідносин між сторонами, наявність або відсутність юридичних фактів.
Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» таке рішення може бути підставою для внесення реєстратором до Державного реєстру запису про скасування державної реєстрації права власності на вказану земельну ділянку.
Будь-якого іншого виконання, у тому числі примусового, можливе рішення суду не передбачає.
Вимог майнового характеру позивач не пред`являв.
Незастосування заходу забезпечення даного позову шляхом заборони відчуження на користь будь-яких осіб, а також заборони вчинення будь-яких дій щодо земельної ділянки, кадастровий номер 0520680500:01:007:0339, площею 1,85 га, що належить ОСОБА_2 та розташована на території Бохоницької сільської ради Вінницького району, Вінницької області, не призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову, окрім того такий захід забезпечення позову не відповідає змісту порушеного, на думку позивача, права, та не є співмірним із заявленими вимогами.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для забезпечення позову в вищезазначений спосіб.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).
Враховуючи викладене, ухвала суду першої інстанції в задоволеній її частині підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про залишення заяви без задоволення.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Тиховського Миколи Олеговича задовольнити.
Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 09 березня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви представника позивача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адвоката Саюка Бориса Олександровича про забезпечення позову.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                         О.Ю. Береговий

Судді:                                                                О.С. Панасюк

                                                                               М.М. Якименко