Справа № 344/21211/21 
Провадження № 22-ц/4808/420/23
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М. 
Суддя-доповідач Мальцева 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої судді Мальцевої Є.Є., 
суддів Девляшевського В.А., Луганської В.М.,
секретар Працун В.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Ридай Назар Васильович, на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 березня 2022 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа – Івано-Франківська міська рада, про встановлення факту проживання однією сім`єю, 

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2015 року, не менше як 5 років до часу відкриття спадщини за адресою АДРЕСА_1 .
Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_2 з січня 2015 року спільно проживав із родичами, а саме рідною сестрою  ОСОБА_4 (дівоче прізвище ОСОБА_5 ) та її чоловіком ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Вказує, що сестра ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Протягом 2015-2021 заявник постійно опікувався здоров`ям сестри та її чоловіка. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер, заявник здійснив його поховання, що підтверджується свідоцтвом про поховання та відповідними документами з ритуальної служби. Після смерті ОСОБА_3  відкрилася спадщина на все належне йому майно. Дітей чи інших близьких родичів у померлого немає. Заявник вказує, що він є єдиною особою, яка піклувалась про померлого та спільно проживав з ним на час смерті і понад п`ять років до відкриття спадщини. Заявник зазначає, що на даний час проживає в квартирі, встановлення факту проживання однією сім`єю необхідно йому для визнання права на спадкування майна, що залишилось після смерті ОСОБА_3 . 

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 березня 2022 року встановлений факт, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживав однією сім`єю із ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2015 року не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Із вказаним рішенням суду не погодилася ОСОБА_1 , яка не є учасником даної справи та не приймала участі у розгляді справи. 22 лютого 2023 року адвокат Ридай Н.В., діючи від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до Івано-Франківського апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні вимог заявника ОСОБА_2 .
Апеляційна скарга вмотивована тим, що 28 серпня 2022 року адвокат Ридай Н.В. звернувся в інтересах ОСОБА_1 до Івано-Франківського міського суду з заявою про встановлення факту, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Встановлення факту батьківства на момент відкриття спадщини (смерті) із батьком має значення для належного оформлення права на спадщину заявника та одержання свідоцтва про право на спадщину, тобто виникнення майнових прав. 20.09.2022 року Івано-Франківським міським судом було відкрито провадження по даній справі № 344/10445/22. 03.102022 року ухвалою суду залучено до участі у справі № 344/10445/22 заінтересовану особу ОСОБА_2 12.10.2022 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства залишено без розгляду на підставі ч.6 ст. 294 ЦПК України. 
Апелянт зазначив, що ОСОБА_1 є заінтересованою особою у справі №344/21211/21, однак її не було залучено до участі у справі. Після ухвалення оскаржуваного рішення ОСОБА_2 звернувся з заявою про відкриття спадщини ОСОБА_6 . Отже, прийняте рішення у справі № 344/21211/21 безпосередньо вплинуло на права та обов`язки ОСОБА_1 , оскільки її не було залучено до участі у справі, що позбавило її права спростувати обставини, які ОСОБА_2 виклав у своїй заяві, обґрунтовуючи правову підставу необхідності встановлення факту проживання однією сім`єю.
Апелянт категорично не погоджується з рішенням суду, вважає його необґрунтованим та таким, що ухвалене з істотним порушенням норм та матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття неправильного рішення у справі та підлягає скасуванню з огляду на наступне.
З долучених до матеріалів справи доказів вбачається, що ОСОБА_2 здійснював оплату за комунальні послуги вже після смерті ОСОБА_3 . 
ОСОБА_2 не навів жодних документальних доказів, які б підтверджували проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 , ведення спільного побуту, сплати побутових послуг, взаємних прав та обов`язків. Відсутні й докази того, що ОСОБА_3 потребував за станом свого здоров`я будь-якої сторонньої допомоги або догляду.
Пояснення свідків, на які послався суд як на докази обґрунтованості позову – ОСОБА_7 та ОСОБА_8 жодним чином не підтверджують саме факту проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_3 однією сім`єю не менш 5 років до часу відкриття спадщини, а свідчать про допомогу у хатніх справах, тісне спілкування, що не є тотожним змісту поняття сім`ї.
Те, що ОСОБА_2 долучив чеки про сплату ним комунальних послуг, а згодом і чеки на поховання, не є підтвердженням факту спільного проживання з ОСОБА_3 однією сім`єю, їх пов`язаності спільним побутом та взаємними правами і обов`язками, що в розрізі змісту статті 1264 ЦК України дає право на спадщину.

Заявник ОСОБА_2 надав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав, що твердження апелянта у апеляційній скарзі не відповідають обставинам справи. Апеляційна скарга ґрунтується на припущеннях, що ОСОБА_1 нібито є дочкою ОСОБА_3 . Разом з тим, в апеляційній скарзі відсутні докази наявності її спорідненості з померлим. ОСОБА_2 зазначив, що він, проживаючи спільно з сім`єю ОСОБА_9 з 2015 року, жодного разу не бачив, не чув про наявність дочки у ОСОБА_3 , який вважав єдиним родичем заявника, довіряв йому та проживав з ним останні роки свого життя. 
Таким чином апеляційна скарга є необґрунтованою, рішення суду жодним чином не стосується прав та обов`язків апелянта, не є перешкодою для розгляду її позовної заяви про визнання батьківства у справі № 344/12820/22, в якій ОСОБА_2 зазначений відповідачем, що свідчить про те, що ОСОБА_1 тим самим визнала факт його проживання із померлим ОСОБА_3 однією сім`єю, і що дає йому право на спадщину. 
ОСОБА_2 просить закрити апеляційне провадження на підставі п.3 ч.1 ст. 362 ЦПК України.

Апелянт ОСОБА_1 та представник заінтересованої особи - Івано-Франківської міської ради до суду не явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта  ОСОБА_1 – адвоката Ридая Н.В., який підтримав доводи апеляційної скарги, заявника ОСОБА_2 та його представника адвоката Жируна Р.М., які просили залишити рішення без змін, закрити апеляційне провадження за скаргою, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві.
Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що на час розгляду заяви відсутні релевантні відомості щодо інших спадкоємців померлого, згідно з інформацією державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернувся лише ОСОБА_2 , строк звернення до нотаріуса з заявою встановлений ст. 1270 ЦК України минув, заявник належно довів обставини, на які посилався, і спір про право на спадщину відсутній, тому заява обґрунтована і підлягає задоволенню.

Апеляційний суд не може погодитися з рішенням суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 одружились 23.12.1997 року. 
Батьками заявника ОСОБА_2 і ОСОБА_10 є ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .
Таким чином, заявник ОСОБА_2 є рідним братом дружини померлого ОСОБА_3 .
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Сусіди ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що проживають за адресою: АДРЕСА_2 , письмовою заявою підтвердили, що ОСОБА_2 фактично проживає в АДРЕСА_1 з 2015 року.
Заявником долучено до матеріалів заяви чек від 29.10.2021 на суму 3500 гривень, придбаний товар «домовина» та чек КП «Міська Ритуальна Служба» Будинок Трауру на суму 950 гривень.
Також він надав квитанції про сплату комунальних послуг за адресою АДРЕСА_1 .
17.02.2022 року №208/01-16 Перша Івано-Франківська державна нотаріальна контора повідомила суд про те, що згідно Інформаційної довідки із Спадкового реєстру за №68572321 від 17.02.2022 року спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 заведена приватним нотаріусом Павлінським В.Д.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини шостої статті 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що «у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:
- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;
- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;
- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);
- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів».

Метою звернення ОСОБА_2 із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є встановлення в судовому порядку обставин, необхідних для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , зокрема з метою наступного вирішення питання про право на спадкове майно, яке залишилось після смерті останнього.

Разом із тим з апеляційної скарги ОСОБА_1 вбачається наявність спору про право у цій справі, оскільки особа, яка подала скаргу, звернулася до суду з позовом до заявника про встановлення факту родинних стосунків, посилаючись на те, що є донькою спадкодавця.

Таким чином, встановлення зазначеного факту впливатиме також на права й обов`язки інших спадкоємців, і такий спір може вирішуватися лише в порядку позовного провадження.

Відповідно, факт, про встановлення якого просить ОСОБА_2 , не підлягає з`ясуванню у порядку окремого провадження, оскільки із поданої до суду позовної заяви ОСОБА_1 встановлено, що існує спір про право, який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 пояснив, що незадовго до смерті ОСОБА_3 йому телефонувала невідома особа, яка представилася донькою ОСОБА_3 , але заявник не захотів з нею спілкуватися, з`ясовувати якісь обставини, оскільки ані ОСОБА_3 , ані його сестра ОСОБА_4 за життя йому про будь-яких інших родичів не розказували. 

При вирішенні справи в суді першої інстанції заявник ОСОБА_2 таку інформацію суду не надавав, про існування інших претендентів на спадщину не пояснював, тому суд дійшов неправильних висновків про розгляд заяви у порядку окремого провадження.

З урахуванням спору про право заява ОСОБА_2 має розглядатися у порядку позовного провадження з використанням відповідних процесуальних інститутів позовного провадження, а клопотання заявника про закриття апеляційного провадження не може бути задоволено, оскільки вбачається, що встановлення факту, про який заявив ОСОБА_2 , впливатиме також на права й обов`язки іншого спадкоємця.

До таких висновків апеляційний суд прийшов, приймаючи до уваги правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 12.01.2022 року у справі № 227/2188/21 провадження № 61-18156св21.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, скасувати оскаржене судове рішення і залишити заяву ОСОБА_2 без розгляду, роз`яснивши, що він вправі подати позов на загальних підставах.

Відповідно до частини першої статті 377 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

За наведених обставин судове рішення не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України, як ухвалене з порушенням норм процесуального права, що в силу статті 376 ЦПК України є підставою для його скасування із залишенням заяви ОСОБА_2 без розгляду.
Керуючись ст. ст. 255, 367, 374, 376, 377, 382, 384 ЦПК України, Івано-Франківський апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Ридай Назар Васильович - задовольнити. 
Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 березня 2022 року скасувати. 
Заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа – Івано-Франківська міська рада, про встановлення факту проживання однією сім`єю - залишити без розгляду та роз`яснити про право звернення до суду із позовом на загальних підставах.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 26 квітня 2023 року.
Судді:                                                                        Є.Є. Мальцева
                                                                       В.А. Девляшевський
                                                        
                                                                В.М. Луганська