ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження № 33/821/232/23 Справа № 703/493/23 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП	Головуючий у І інстанції Крива  Ю. В. Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю. В.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2023 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Ковбаси О. (в режимі відеоконференції), потерпілого ОСОБА_2 та його представника Карпова С.О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14 березня 2023 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , непрацюючого, посвідчення водія НОМЕР_1 від 17.07.2021 року, РНОКПП НОМЕР_2 ,-
визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП ,-
в с т а н о в и в:

Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14.03.2023 ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень за ч.1 ст. 130 КУпАП, ст. 124 КУпАП та відповідно до ст. 36 КУпАП, призначено покарання у вигляді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік; стягнуто з судовий збір на користь держави у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. 
Як встановлено судом першої інстанції, 27.01.2023 о 00 год. 05 хв. в м. Сміла по вул. Кармелюка ОСОБА_1 керував автомобілем БМВ 318, д.н.з. НОМЕР_3 в стані алкогольного сп`яніння. Водій на вимогу в установленому порядку в присутності двох свідків пройшов освідування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер», з результатом 1,10 % проміле алкоголю у видихуваному повітрі на місці ДТП, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
Також, 27.01.2023 о 00 год. 05 хв. в м. Сміла по вул. Кармелюка, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом БМВ 318, не врахував обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем Фольксваген кадді, який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Завдані збитки ОСОБА_2 , чим порушив вимоги п.п. 11.3, 11.4, 12.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою суду, вважаючи її незаконною, прийняту з неправильним застосуванням норми матеріального та процесуального права ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14.03.2023 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та ст.124 КУпАП скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діяхх події і складу адміністративного правопорушення.
Разом з тим, ОСОБА_1 просив продовжити строк на апеляційне оскарження, постанови Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14.03.2023, як пропущений з поважних причин.
Зазначив, що вступну та резолютивну частину постанови суду було зачитано 14.03.2023, 15.03.2023 було виготовлено повний текст постанов суду, який ним було отримано лише 23.03.2023. Отже, в нього не було повного тексту постанови суду та він міг ознайомитись з мотивувальною частиною судового рішення, а така можливість в нього з`явилася лише 23.03.2023 після отримання повного тексту постанови. 
Апеляційні вимоги ОСОБА_1 обгрунтував тим, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №030099 від 27.01.2023 в розумінні ст.251 КУпАП не можна вважати належним та допустимим доказом, оскільки в ньому не зазначено всіх свідків, які були присутніми під час складання адмінпротоколу, а саме не зазначено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . 
Апелянт вказує, що він не керував автомобілем БМВ 318, д.н.з. НОМЕР_3 , а був лише його пасажиром, а тому вважає, що в його діях відсутній склад та подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому справа підлягає закриттю.
Зазначає, що відеозапис здійснений працівниками поліції за допомогою бодікамер не є належним доказом вчинення ним правопорушення, а навпаки він підтверджує недотримання поліцейським процедури огляду водія на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та порушення процедури направлення його на огляд до медичного закладу, а також в порушення Інструкції із застосуванням органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, яка затверджена Наказом МВС України від 18.12.2018 №1026 та зареєстрована в МЮ України 11.01.2019 за №28/32999 відеозйомка проводилася з порушенням принципу безперервності.
Крім того, апелянт зауважив, що працівниками поліції допущено порушення порядку його проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння передбачений ч.4 ст.266 КУпАП, а саме пізніше, ніж через дві години з моменту встановлення підстав для його здійснення.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Ковбаси О., які підтримали вимоги апеляційної скарги, потерпілого ОСОБА_2 та його представника Карпова С.О., які заперечили проти вимог апеляційної скарги та просили залишити без змін постанову суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд приходить до наступного.
Відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 отримав копію оскаржуваної ним постанови, 23.03.2023, вважаю справедливим визнати названі скаржником причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді поважними, а також вбачаю необхідним його поновити.
Згідно зі ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Згідно з ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст.252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст.251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з п.27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобам у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.
Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п.2.9а Правил дорожнього руху України, яким водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідно до п.11.3. ПДР на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу.
Відповідно до п.11.4. На дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги.
Згідно вимог п.12.1. ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Апеляційний суд погоджується із висновком судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, що підтверджується сукупністю зібраних та перевірених судом доказів, яким надано належну правову оцінку.
Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, що відповідає фактичним обставинам справи.
Не зважаючи на невизнання своєї вини ОСОБА_1 , висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серія ААБ №030099, складеним 27.01.2023 поліцейським СРПП ВП № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ст. сержантом поліції Мелешком С.І., згідно якого ОСОБА_1 керував автомобілем, в стані алкогольного сп`яніння, пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер»;
- протоколом про адміністративне правопорушення серія ААД №313406, складеним 27.01.2023 інспектором СРПП ВП № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ст. лейтенантом Хакуліним Р.В., згідно якого ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом не впорався з керуванням та допустив зіткнення з автомобілем;
- схемою місця ДТП, з якої вбачається розташування автомобілів після ДТП, їх напрямки руху, місце зіткнення та інші дані;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, результат якого показав 1,10 % у видихуваному повітрі; 
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;
- письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 27.01.2023, а також їхніми показами, наданими в судовому засіданні, які безпосередньо були очевидцями вказаних подій, та які вказали, що за кермом автомобіля БМВ перебував саме ОСОБА_1 ;
- відеозаписом з бодікамер працівників поліції, які надані до матеріалів справи.
Також вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП підтверджується показами потерпілого ОСОБА_2 , який суду першої інстанції пояснив, що вночі, коли сталося ДТП вони з дружиною на власному автомобілі забрали сина з залізничного вокзалу і їхали додому. На зустріч йому виїхав автомобіль та сталася ДТП. Вони з дружино та сином вийшли зі свого автомобіля та підійшли до автомобіля БМВ. Декілька хвилин (приблизно дві) з автомобіля ніхто не виходив, він вирішив викликати швидку допомогу для водія та пасажирів БМВ. Потім з автомобіля БМВ вийшли троє молодих хлопців, із-за керма вийшов ОСОБА_1 та сказали, що їм швидка допомога не потрібна та просили не викликати працівників поліції. ОСОБА_1 він не випускав з поля зору, щоб останній нікуди не скрився. Спочатку після вчинення ДТП ОСОБА_1 пропонував йому гроші в рахунок відшкодування шкоди за завдані збитки, однак потім «пішов в отказ», тому вони викликали працівників поліції, щоб ті оформили все по закону. 
       Судом також були допитані в якості свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які надали аналогічні покази і підтвердили, що за кермом автомобіля БМВ 318, д.н.з. НОМЕР_3 , який був винний у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, був саме ОСОБА_1 .
Підстав сумніватися у достовірності вищевказаних даних, та показах потерпілого і свідків у суду немає.
Апеляційний суд приходить до переконання, що докази вчинення правопорушень ОСОБА_1 , які покладені суддею в основу постанови, були отримані з дотриманням вимог законодавства і суддя прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність його вини у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 , ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Зокрема, згідно з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №030099 від 27.01.2023, ОСОБА_1 27.01.2023 о 00 год. 05 хв. в м. Сміла по вул. Кармелюка керував автомобілем БМВ 318, д.н.з. НОМЕР_3 в стані алкогольного сп`яніння. Водій на вимогу в установленому порядку в присутності двох свідків пройшов освідування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер», з результатом 1,10 % проміле алкоголю у видихуваному повітрі на місці ДТП, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
Зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №030099 від 27.01.2023 ОСОБА_1 був озайомлений, однак відмовився від його підпису (а.с.1).
Обставини викладені у протоколі підтверджуються і відеозаписом з нагрудного відеореєстратора камери інспектора поліції, який був переглянутий апеляційним судом з якого убачається, що ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, результат огляду на стан сп`яніння 1,10 ‰. З даним результатом ОСОБА_1 погодився, від проходження огляду в медичному закладі відмовився. При цьому зазначив, що він вживав алкоголь, однак автомобілем не керував, а був пасажиром.
Відповідно до п.6, п.7 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВСУкраїни,МОЗ Українивід 09.11.2015№ 1452/735 (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до 
застосування МОЗ та Держспоживстандартом; у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.
Як вбачається з матеріалів справи, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Драгер» був проведений поліцейськими на місці із застосуванням технічних засобів відеозапису. За результатами огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 за допомогою приладу «Драгер» було зроблено роздруківку та складено акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з якими ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння.
Огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був проведений з дотриманням вимог ст.266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 №1452/735, та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103, за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 6810».
При апеляційному розгляді не встановлено, що ОСОБА_1 наполягав на проведенні освідування у медичному закладі, а при перегляді відеозапису з місця поції, встановлено, що ОСОБА_1 на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, останній відмовився.
Окрім цього, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №313406 від 27.01.2023, ОСОБА_1 , 27.01.2023 о 00 год. 05 хв. в м. Сміла по вул. Кармелюка, керуючи транспортним засобом БМВ 318, не врахував обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем Фольксваген кадді, який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Завдані збитки ОСОБА_2 , чим порушив вимоги п.п. 11.3, 11.4, 12.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.
Зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №313406 від 27.01.2023, ОСОБА_1 був ознайомлеий, однак відмовився від його підпису (а.с.3). 
Викладені в протоколі серії ААД №313406 від 27.01.2023 обставини стверджуються також долученою до протоколу схемою місця ДТП (а.с.5), згідно з даними якої дорожньо-транспортна пригода мала місце у в м. Сміла по вул. Кармелюка, внаслідок якої транспортний засіб БМВ 318, д.н.з. НОМЕР_3 пошкодження отримав весь автомобіль (власник ОСОБА_7 ), та автомобіль Фольксваген кадді д.н.з. НОМЕР_4 пошкоджена передня частина авто (власник ОСОБА_2 )
Дана схема місця ДТП складалася в присутності водія ОСОБА_1 та потерпілого водія ОСОБА_2 . У графі дані про пошкодження транспортних засобів підтверджую, наявний підпис потерпілого ОСОБА_2 , ОСОБА_1 відмовився від підпису. При цьому будь яких заперечень, чи непогодження зі змістом схеми ОСОБА_1 не зазначив. 
На переконання апеляційного суду схема місця ДТП складена у відповідності до вимог «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, на якій зображено усі необхідні позначки, що дали можливість суду встановити обставини, які підлягають з`ясуванню.
Апеляційний суд вважає, що не зважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП його вина повність підтверджується наявними у справі доказами, яким суд надав належну оцінку.
Щодо доводів апелянта про те, що суд не повно дослідив докази та не встановив усі обставини справи, то такі на думку суду є безпідставними, так як згідно постанови суду першої інстанції вбачається, що суд першої інстанції врахував докази, які містяться в матеріалах справи та інші обставини, які мали місце в даній справі.
Наявні у справі протоколи про адміністративне правопорушення відповідають вимогам ст.256 КУпАП, а також вимогам, передбаченим Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, містить усі необхідні реквізити та є належним і допустимим доказом.
Дії працівників поліції відносно ОСОБА_1 під час складення протоколів про адміністративні правопорушення за ст. 124 КУпАП, ч.1 ст.130 КУпАП апеляційний суд вважає такими, що ґрунтуються на вимогах закону, зокрема на приписах «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
Доводи апелянта про те, що працівіниками поліції не вівся безперервний відеозапис, тобто наданий запис є фрагментований є неспроможними, оскільки суд при розгляді справи аналізує лише той об`єм доказів, який наданий суду. Факт відсутності безперервного відео, не змінює відомостей та даних в тій частині, які були надані для дослідження суду та узгоджуються з іншими доказами у справі в їх сукупності. Окрім того, обов`язок поліцейського вести відеозйомку безперервно не є абсолютним та відповідно до вимог п. п. 5, 8 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису поліцейський має право відступити від цих вимог за певних умов.
Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Доводи апелянта, про те, що протокол ААБ №030099 від 27.01.2023 не є належним доказом, оскільки в ньому не зазначені свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , то вони є безпідставними та апеляційний суд їх відхиляє, оскільки в протоколі зазначені свідки ОСОБА_6 , та ОСОБА_5 . 
При цьому, апеляційний суд зазначає, що працівники поліції при складанні протоколів про адміністративні правопорушення, повністю дотримались вимог ст.266 КУпАП, відповідно до якої, зокрема, огляд на стан сп`яніння водія проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів і присутність свідків не є обов`язковою умовою такого огляду. 
Разом з тим, слід зауважити, що суд першої інстанції при розгляді справи по суті, допитав в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 та дав оцінку його показам, дотримавшись при цьому принципу повноти та об`єктивності при розгляді справи.
Що стосується доводів апелянта, що його огляд був проведений з порушенням положень, передбаченої ч.4 ст.266 КУпАП, а саме пізніше ніж через дві години з моменту встановлення підстав для його здійснення, апеляційний суд вважає їх безпідставними. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, протоколів про адміністративне правопорушення серії ААБ №030099 та серії ААД №313406 від 27.01.2023 правопорушення було вчинено ОСОБА_1 27.01.2023 00 год. 05 хв. огляд на стан алкогльного сп`яніння було проведено на місці зупинки автомобіля, а саме ДТП, за допомогою пиладу «Драгер» о 02 год. 21 хв. Як вбачається з переглянутого апеляційним судом відеозапису, працівники патрульної поліції прибули на місце ДТП 27.01.2023 о 00 год. 26 хв., а тому з урахуванням встановленого, суд апеляційної інстанції вважає, що в даному випадку порушення ч.4 ст.266 КУпАП відсутні.
Інші доводи апеляційної скарги, зокрема щодо не відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, не спростовують висновки суду першої інстанції щодо наявності в його діях, зокрема, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королвства» від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Відтак, доводи апелянта про відсутність в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП, є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію останньго слід розцінювати, як намагання уникнути установленої законом відповідальності за вчинення ним ОСОБА_1 адміністративних правопорушень. 
Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 09 липня 1997 року). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії» від 20 травня 2010 року).
Таким чином, апеляційний суд вважає, що вищенаведені докази, які суд першої інстанції поклав в основу оскаржуваного рішення є належними та допустимими по даній справі, та доводять ту обставину, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом у зазначеному місці та у зазначений в протоколі час в стані алкогольного сп`яніння, і саме порушення ним - ОСОБА_1 п.п.11.3., 11.4., 12.1. Правил дорожнього руху привели до ДТП з пошкодженням транспортних засобів.
З урахуванням всіх обставин справи, в тому числі і тих, на які посилається апелянт ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, підстав для скасування постанови судді місцевого суду і закриття провадження по справі щодо правопорушника за відсутністю в діях останнього складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП, немає.
При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суддя в повній мірі врахував характер і спосіб вчиненого, особу правопорушника, ступінь його вини, інші обставини справи, що впливають на вид стягнення, і обґрунтовано наклав стягнення згідно правил ст. 36 КУпАП.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування чи зміни постанови судді немає.
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, - 

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14 березня 2023 року.
Постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14 березня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба