ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 травня 2023 р.	Справа № 480/7294/22	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Перцової Т.С. ,  Русанової В.Б. ,
за участю секретаря судового засідання Лещинської К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.02.2023 (суддя: О.М. Кунець, м. Суми) по справі № 480/7294/22
за позовом           ОСОБА_1  
до          Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми      третя особа           Головне управління ДПС у Сумській області 
про  визнання протиправною та скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми (далі по тексту – відповідач, Ковпаківський ВДВС у місті Суми), третя особа: Головне управління ДПС у Сумській області (далі по тексту – ГУДПС у Сумській області), в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову начальника Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Мозгового Д.О. від 05.10.2022 у виконавчому провадженні № 63798248 про скасування процесуального документу: постанови про закінчення виконавчого провадження № 63798248 від 03.12.2021.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постанова про закінчення виконавчого провадження № 63798248 від 03.12.2021 винесена державним виконавцем Ковпаківського ВДВС у м. Суми Єршовою Т.В. у відповідності із законом, а тому у начальника Ковпаківського ВДВС у м. Суми Мозгового Д.О. були відсутні правові підстави для її скасування. Зазначає, що ухвала Господарського суду Сумської області від 16.11.2021 у справі про неплатоспроможність позивача № 920/180/21 чітко визначає, що виконавчі документи за відповідними вимогами визнано такими, що не підлягають виконанню. Позивач звертає увагу на те, що, як свідчить вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-4726-17 від 16.03.2020, борг зі сплати єдиного внеску у сумі 130366,49 грн. виник задовго до відкриття провадження у справі про неплатоспроможність позивача. При цьому, як слідує з ухвали Господарського суду Сумської області від 25.05.2021 у справі № 920/180/21 вимоги ГУ ДПС у Сумській області щодо стягнення з позивача заборгованості зі сплати єдиного внеску у сумі 130366,49 грн. були включені до реєстру вимог кредиторів позивача.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 01.02.2023 по справі № 480/7294/22 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми, третя особа: Головне управління ДПС у Сумській області про визнання протиправною та скасування постанови – відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його прийняття з порушенням норм матеріального та процесуального права, з викладенням в ньому висновків, які не відповідають обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.02.2023 по справі № 480/7294/22 та ухвалити нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що з ухвали Господарського суду Сумської області від 25.05.2021 у справі № 920/180/21 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 вбачається, що вимоги ГУ ДПС у Сумській області про стягнення заборгованості у сумі: 129729,19 грн. зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування для фізичних осіб-підприємців, у тому числі, які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність (116129,07 грн. - основний платіж, 13378,13 грн. - штрафні санкції, 221,99 грн. - пеня); 637,30 грн. зі сплати єдиного внеску, нарахованого роботодавцем на суми: заробітної плати,          винагороди за договором цивільно-правового характеру, допомоги по тимчасовій непрацездатності (511,81 грн. - штрафні санкції, 125,49 грн. - пеня), загалом у сумі 130366,49 грн., визнані судом та включені до реєстру вимог кредиторів фізичної особи ОСОБА_1 .
Отже, постанова державного виконавця від 03.12.2021 про закінчення виконавчого провадження № 63798248 з примусового виконання вимоги ГУ ДПС у Сумській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-4726-17 від 16.03.2020 з єдиного внеску ОСОБА_1 у сумі 130366,49 грн. прийнята у відповідності із вимогами закону.
Вказує, що контроль за рішеннями підпорядкованого державного виконавця, згідно з вимогами ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», здійснюється начальником відділу державної виконавчої служби під час розгляду відповідної скарги стягувача, заявленої у виконавчому провадженні. В той же час, матеріали справи не містять скарги ГУ ДПС у Сумській області на рішення державного виконавця про закінчення виконавчого провадження № 63798248.
Третя особа, у надісланому відзиві на апеляційну скаргу, з викладених підстав, просила суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.
За приписами  ст. 268 КАС України, у справах, визначених статтями  273 - 277,  280 - 283,  285 - 289  цього  Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку (ч. 1  ст. 268 КАС України).
Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду (ч. 2  ст. 268 КАС України).
Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч. 3 ст. 268 КАС України).
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Судом встановлено, що на примусовому виконанні у старшого державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Єршової Тетяни Віталіївни перебувало виконавче провадження № 63798248 з примусового виконання вимоги ф-4726-17 від 16.03.2020, яку видано Головним управлінням Державної податкової служби у Сумські області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ГУ ДПС у Сумській області боргу на загальну суму 130366,49 грн..
03.12.2021 старшим державним виконавцем Єршовою Т.В., з підстав, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», на підставі ухвали Господарського суду Сумської області у справі № 920/180/21 від 16.11.2021 щодо провадження у справі неплатоспроможності фізичної особи ОСОБА_1 було закінчено виконавче провадження №63798248.
05.10.2022 начальником Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Мозговим Д.О. на підставі ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» проведено перевірку законності виконавчого провадження №63798248, за наслідками якої скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження, винесену старшим державним виконавцем Єршовою Т.В., з підстав, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».
На даний час зазначене виконавче провадження відновлено. 14.10.2022, з урахуванням листа ГУ ДПС у Сумській області від 06.10.2022, державним виконавцем на виконання рішення суду та з метою забезпечення повного, реального його виконання, в порядку ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про арешт коштів боржника, копії якої направлено на виконання. Про вказане зазначає відповідач та не заперечують позивач та третя особа.
Позивач, вважаючи протиправною постанову начальника Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Мозгового Д.О. від 05.10.2022 у виконавчому провадженні № 63798248 про скасування процесуального документу: постанови про закінчення виконавчого провадження № 63798248 від 03.12.2021, звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що недоїмка з єдиного соціального внеску є вимогою, яка нерозривно пов`язана з особистістю фізичної особи в розумінні ч.2 ст. 134 Кодексу України з процедур банкрутства та не підлягає списанню відповідно до вказаної статті та ч.7 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а тому вимога про сплату боргу (недоїмки) від 16.03.2020 №Ф-4726-17 на суму 130 366,49 грн. є виконавчим документом, який підлягає подальшому виконанню органами державної виконавчої служби.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VІІІ (далі по тексту - Закон №1404-VІІІ), статтею 1 якого передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Частиною першою статті 26 Закону № 1404-VIII визначено, що державний виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, у виконавчому провадженні № 63798248 виконавчим документом є вимога ГУ ДПС у Сумській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-4726-17 від 16.03.2020 зі сплати єдиного внеску у сумі 130366,49 грн..
Колегія суддів зазначає, що стягнення недоїмки зі сплати ЄСВ у процедурі неплатоспроможності фізичної особи та завершення процедури погашення боргів про неплатоспроможність фізичної особи закріплено Кодексом України з процедур банкрутства.
Так, судовим розглядом встановлено, що ухвалою Господарського суду Сумської області від 25.03.2021 по справі №920/180/21 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризації боргів боржника.
Ухвалою Господарського суду Сумської області від 25.03.2021 по справі №920/180/21 визнано кредиторські вимоги Головного управління ДПС у Сумській області в розмірі 1249920,89 грн., в тому числі з єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 130 366,49 гривень.
Постановою Господарського суду Сумської області від 06.07.2021 по справі №920/180/21 ОСОБА_1 визнано банкрутом та введено процедуру погашення боргів.
Ухвалою Господарського суду Сумської області від 16.11.2021 по справі №920/180/21 закрито провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 , завершено процедуру погашення боргів.
Згідно з п.4 резолютивної частини ухвали Господарського суду Сумської області від 16.11.2021 по справі №920/180/21 ОСОБА_1 звільнено від боргів, окрім боргів за вимогами, передбаченими ч.2 ст.134 Кодексу України з процедур банкрутства.
Згідно з ч. 2 ст. 134 Кодексу України з процедур банкрутства, фізична особа не звільняється від подальшого виконання вимог кредиторів після завершення судових процедур у справі про неплатоспроможність та обов`язку повернення непогашених боргів, а саме:
1) відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи;
2) сплати аліментів;
3) виконання інших вимог, які нерозривно пов`язані з особистістю фізичної особи.
Відповідно до ч.3 ст.134 Кодексу України з процедур банкрутства, такі вимоги, що не були повністю погашені у справі про неплатоспроможність, можуть бути заявлені після закінчення провадження у справі про неплатоспроможність у непогашеній частині.
Також, згідно з ч.7 ст.133 Кодексу України з процедур банкрутства, вимоги до боржника щодо сплати аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, щодо сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, а також інші вимоги особистого характеру, які не були задоволені або погашені частково у процедурі задоволення вимог кредиторів, можуть бути заявлені після закінчення провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи в порядку, встановленому цивільним законодавством.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до ч.7 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», сума недоїмки не підлягає списанню, зокрема в разі укладення з платником єдиного внеску мирової угоди відповідно до вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", крім випадків повної ліквідації юридичної особи або смерті фізичної особи, визнання її безвісно відсутньою, недієздатною, оголошення померлою та відсутності осіб, які відповідно до цього Закону несуть зобов`язання із сплати єдиного внеску.
Відповідно до ч.5 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», вимога податкового органу про сплату недоїмки або рішення суду щодо стягнення суми недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом.
Відтак, вимога про сплату боргу (недоїмки) від 16.03.2020 №Ф-4726-17 на суму 130 366,49 грн. є виконавчим документом, який підлягає подальшому виконанню органами державної виконавчої служби.
Згідно з абз. 1 ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.
Відповідно до абз. 2-3 ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що керівник в межах наданих йому повноважень, за наслідками перевірки законності виконавчого провадження, правомірно та обґрунтовано скасував постанову державного виконавця Єршової Т.В. про закінчення виконавчого провадження від 03.12.2021, про що виніс 05.10.2022 відповідну постанову про скасування документа: постанови про закінчення виконавчого провадження № 63798248 від 03.12.2021, що вказує на безпідставність позовних вимог.
Колегія суддів відхиляє посилання представника позивача на п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження», згідно з яким виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, оскільки у даному випадку не було скасовано або визнано нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, та не винесено судових рішень про визнання вимоги про сплату єдиного внеску такою, що не підлягає виконанню.
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Суд, у цій справі, також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.02.2023 по справі № 480/7294/22  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	С.П. Жигилій	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Т.С. Перцова    В.Б. Русанова