ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2023 року          м.Дніпро         Справа №  908/59/23
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді: Верхогляд Т.А.( доповідача),
суддів: Вечірка І.О., Паруснікова Ю.Б.
секретар судового засідання Колесник Д.А.
представники сторін:
від Міністерства енергетики України: Їжаківський Андрій Олегович, адвокат, довіреність  №26/1.1-17.2-177  від 03.01.2023 року;
від ПАТ "Запоріжжяобленерго": Седляров Валерій Савостянович, адвокат, довіреність №184 від 15.12.2022 року;
представник позивача у судове засідаення не з`явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином
розглянувши апеляційну скаргу  KERELIO COMMERCIAL LIMITED (КЕРЕЛІО КОММЕРШІАЛ ЛІМІТЕД) на ухвалу господарського суду Запорізької області від 07.03.2023 року у справі №908/59/23 (суддя Азізбекян Т.А.)
за позовом KERELIO COMMERCIAL LIMITED (КЕРЕЛІО КОММЕРШІАЛ ЛІМІТЕД) 138181, Zinas Kanther Origenous P.C. 3035, Limassol, Cyprus (Зінас Кенфер та Орігенос, П.С. 3035, Лімассол, Кіпр) (представник позивача адвокат Борух Віктор Анатолійович, свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю № 5152 від 29.08.2012, видане Київською міською КДКА (вул. Пуща-Водицька, буд. 19, кв. 9, м. Київ, 04114)
до відповідача Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" (вул. Сталеварів, буд. 14, м. Запоріжжя, 69035, ідентифікаційний код 00130926)
про визнання недійсними п.1 та п.2 рішення Наглядової ради ПАТ "Запоріжжяобленерго" оформленого протоколом №9 від 02.01.2023 року, визнання осіб такими, що не можуть вважатись незалежними директорами Наглядової ради ПАТ "Запоріжжяобленерго",-

                                                  ВСТАНОВИВ:

          Ухвалою господарського суду Запорізької області від 07.03.2023 року у даній справі позовну заяву залишено без розгляду на підставі п.п. 1,2 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України.
          Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позов подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати.
          Не погодившись із вказаною ухвалою, KERELIO COMMERCIAL LIMITED (КЕРЕЛІО КОММЕРШІАЛ ЛІМІТЕД) звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду скасувати, направити справу до господарського суду Запорізької області для продовження судового розгляду зі стадії підготовчого засідання.
          В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник посилається на те, що до суду було надано засвідчені нотаріально апостильовані сертифікати від 12.01.2023 року щодо компанії KERELIO COMMERCIAL LIMITED (КЕРЕЛІО КОММЕРШІАЛ ЛІМІТЕД), які містять відомості про реєстрацію, місцезнаходження, акціонерів, дату реєстрації та її перебування у реєстрів, директорів та секретаря.
          Наведені документи підтверджують правосуб`єктність компанії KERELIO COMMERCIAL LIMITED (КЕРЕЛІО КОММЕРШІАЛ ЛІМІТЕД), у тому числі щодо видання її директорами довіреності від 18.10.2022 року на адвоката Боруха В.А. 
          Скаржник звертає увагу, що:
- положення ч.1 ст.58, ч.1,4,10 ст.60, ч.1 ст.365 Господарського процесуального кодексу України, ч.1-2 ст.25, ст.26 Закону України "Про міжнародне приватне право" та правова позиція, викладена в ухвалах Верховного Суду від 15.05.2018 року у справі №522/20475/16-ц, від 18.06.2018 року у справі №826/17190/17, від 19.11.2018 року №826/1715813/16, від 23.04.2021 року у справі №916/1457/19, від 06.07.2021 року у справі №910/6260/20, не містять вимог, що сертифікати на підтвердження правосуб`єктності іноземної особи мають бути видані однаковою датою з довіреністю на представника іноземної особи.
- на довіреності від компанії KERELIO COMMERCIAL LIMITED (КЕРЕЛІО КОММЕРШІАЛ ЛІМІТЕД) від 18.10.2022 року на адвоката Боруха В.А. містяться апостилі на підставі Гаазької конвенції від 05.10.1961 року, що засвідчує справжність підписів директорів компанії KERELIO COMMERCIAL LIMITED (КЕРЕЛІО КОММЕРШІАЛ ЛІМІТЕД) Марії Аргіру та Христіна Софоклеус. 
- наявні в матеріалах сертифікати від 12.01.2023 року, від 06.10.2021 року та від 11.11.2022 року містять ідентичну інформацію про те, що Марія Аргіру та Христіна Софоклеус є директорами компанії KERELIO COMMERCIAL LIMITED (КЕРЕЛІО КОММЕРШІАЛ ЛІМІТЕД),  отже, мали необхідний обсяг повноважень на момент видання довіреності від 18.10.2023 року.
          У відзиві на апеляційну скаргу Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, ухвалу господарського суду залишити без змін.
          Відповідач вважає, що додана до позовної заяви довіреність від 18.10.2022 року на ім`я Віктора Боруха , видана директором компанії Марія Аргіру та Хрістіна Софоклеус, не є достатнім підтвердженням необхідних повноважень на здійснення представництва в судах України у зв`язку з тим, що на підставі цієї довіреності неможливо встановити повноваження тієї особи, яка видала довіреність, зокрема наявність у неї повноважень видавати довіреність на представництво прав та інтересів іноземної юридичної особи в судах України.
           Тобто, представник KERELIO COMMERCIAL LIMITED (КЕРЕЛІО КОММЕРШІАЛ ЛІМІТЕД) не надав належним чином засвідчених документів, які підтверджують: державну реєстрацію цієї компанії у відповідному реєстрі компанії у Республіці Кіпр; призначення особи, яка підписала довіреність, на посаду директора компанії та її перебування на цій посаді на момент видачі довіреності; наявність у директора компанії повноважень видавати довіреність на представництво прав та інтересів в судах України. 
           Міністерство енергетики України у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Вважає, що господарський суд дійшов вірного висновку, що позов подано особою, яка не має процесуальної дієздатності та позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати. 
           29.05.2023 року у судове засідання з`явилися представники відповідача та Міністерства енергетики України, які надали відповідні пояснення.
          Позивач у поданому клопотанні просив розглянути справу за відсутності його представника.          
          Колегія суддів вважає, що неявка позивача не перешкоджає розгляду справи.
          Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
          З матеріалів справи вбачається, що 17.01.2023 року до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява  Kerelio Commercial Limited ( Кереліо Коммершіал Лімітед)  до Публічного акціонерного товариства  "Запоріжжяобленерго", в якій позивач просив: 
- визнати недійсним пункт 1 рішення Наглядової ради ПАТ "Запоріжжяобленерго" - "Відсторонити Ангелову Олену Петрівну від виконання обов`язків  генерального директора                             ПАТ "Запоріжжяобленерго" з дати прийняття цього рішення Наглядової ради на 3 місяці", оформленого протоколом № 9 від 02.01.2023 року";
- визнати  недійсним  пункт 2 рішення Наглядової ради ПАТ "Запоріжжяобленерго" "Покласти тимчасове виконання обов`язків генерального директора ПАТ "Запоріжжяобленерго" на члена дирекції товариства - Гаврилова Михайла Леонідовича - заступника генерального директора ПАТ "Запоріжжяобленерго" з технічних питань  з дати, наступної за датою прийняття цього рішення Наглядовою радою, до моменту призначення  генерального директора (виконуючого обов`язки генерального директора) в установленому порядку", оформленого протоколом № 9 від 02.01.2023 року;
- визнати Какушу Андрія Васильовича особою, що не може вважатись належним директором Наглядової ради ПАТ "Запоріжжяобленерго";
- визнати Нікітіна Юрія Валентиновича особою, що не може вважатись належним директором Наглядової ради ПАТ "Запоріжжяобленерго".
          Ухвалою господарського суду від 17.01.2023 року відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання суду. 
          Публічним акціонерним товариством "Запоріжжяобленерго" подано заяву про залишення без розгляду позовної заяви KERELIO COMMERCIAL LIMITED (КЕРЕЛІО КОММЕРШІАЛ ЛІМІТЕД).
          Вказана заява мотивована тим, що на підтвердження повноважень адвоката Боруха В.А. діяти від імені KERELIO COMMERCIAL LIMITED (КЕРЕЛІО КОММЕРШІАЛ ЛІМІТЕД), до позовної заяви  приєднано  ксерокопію довіреності від 18.10.2022 року, видану директорами підприємства Марія Аргіру та Хрістіна Софоклеус та не надано належним чином засвідчені документи, які є доказом правосуб`єктності  юридичної особи, а також відомості щодо повноважень осіб, які видали  довіреність.
          За змістом положень ст.55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.
          Відповідно до ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. 
                Основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
                Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.
          Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
          За ч.2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України серед іншого, визначено, що юридичні особи мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
                Відповідно до ст.7 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зобов`язаний забезпечити процесуальну рівність сторін. При цьому суд повинен: не допускати процесуальних переваг однієї сторони перед іншою; однаково вимагати від сторін виконання їхніх процесуальних обов`язків; однаковим чином застосовувати до сторін заходи процесуальної відповідальності.
          За приписами ч.2 ст.162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.
          До позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача (ч.5 ст.164 Господарського процесуального кодексу України).
          Позивачем у даній справі є  KERELIO COMMERCIAL LIMITED (КЕРЕЛІО КОММЕРШІАЛ ЛІМІТЕД), тобто товариство, яке є іноземною особою.
          Відповідно до ст. 74 Закону України "Про міжнародне приватне право" процесуальна правоздатність і дієздатність іноземних осіб в Україні визначаються відповідно до права України. На вимогу суду, який розглядає справу, іноземна юридична особа має представити оформлений з урахуванням ст. 13 цього Закону документ, що є доказом правосуб`єктності юридичної особи (сертифікат реєстрації, витяг з торгового реєстру тощо). 
      Документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в  Україні  в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України (ст.13 Закону України "Про міжнародне приватне право").
          Тобто, іноземні документи можуть бути використані виключно після їх посвідчення на території України.
      Відповідно до ст.365 Господарського процесуального кодексу України іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.           Подану від імені KERELIO COMMERCIAL LIMITED (КЕРЕЛІО КОММЕРШІАЛ ЛІМІТЕД) позовну заяву підписано адвокатом Борух Віктором Анатолійовичем.
          На підтвердження повноважень як представника KERELIO COMMERCIAL LIMITED (КЕРЕЛІО КОММЕРШІАЛ ЛІМІТЕД) адвокатом Борух Віктором Анатолійовичем до позовної заяви надана копія  довіреності від 18.10.2022 року, якою компанія KERELIO COMMERCIAL LIMITED (КЕРЕЛІО КОММЕРШІАЛ ЛІМІТЕД) уповноважує  адвоката Боруха Віктора Анатолійовича представляти інтереси та виконувати інші необхідні дії, пов`язані  із представництвом довірителя у всіх державних  органах, підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності; в усіх судах загальної юрисдикції (у тому числі  у господарському суді міста Києва, Північному апеляційному господарському суді, Касаційному  господарському суді). Довіреність видана без права передоручення та дійсна до 31.12.2023 року.
           01.03.2023 року від  позивача надійшли письмові  заперечення  на клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду та надані сертифікати  НЕ 138181  від 12.01.2023 року, якими засвідчується, що відповідно до записів,  які зберігаються у департаменті  реєстрації компаній та інтелектуальної власності Нікосія, компанія KERELIO COMMERCIAL LIMITED (КЕРЕЛІО КОММЕРШІАЛ ЛІМІТЕД) зареєстрована 12.05.2003 року та досі знаходиться в реєстрі,  Крістіна Софоклеус і Марія Аргіру є акціонерами цієї компанії.
          Згідно з ч.1 ст.1 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів від 05.10.1961 року (відповідно до Закону України "Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів" від 10.01.2002 року №2933-ІІІ Україна приєдналася до Конвенції, що набула чинності з 22.12.2003 року; далі - Конвенція) ця Конвенція поширюється на офіційні документи, які були складені на території однієї з Договірних держав і мають бути представлені на території іншої Договірної держави.
          Для цілей цієї Конвенції офіційними документами вважаються: a) документи, які виходять від органу або посадової особи, що діють у сфері судової юрисдикції держави, включаючи документи, які виходять від органів прокуратури, секретаря суду або судового виконавця; b) адміністративні документи; c) нотаріальні акти; d) офіційні свідоцтва, виконані на документах, підписаних особами у їх приватній якості, такі як офіційні свідоцтва про реєстрацію документа або факту, який існував на певну дату, та офіційні і нотаріальні засвідчення підписів.
          Статтею 2 Конвенції передбачено, що кожна з Договірних держав звільняє від легалізації документи, на які поширюється ця Конвенція і які мають бути представлені на її території. Для цілей цієї Конвенції під легалізацією розуміється тільки формальна процедура, що застосовується дипломатичними або консульськими агентами країни, на території якої документ має бути представлений, для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплено документ.
          Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення передбаченого ст.4 апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений.
          Згідно з ч.1 ст.4 Конвенції передбачений в частині першій статті 3 апостиль проставляється на самому документі або на окремому аркуші, що скріпляється з документом; він повинен відповідати зразку, що додається до цієї Конвенції.
          Статтею 5 Конвенції передбачено, що апостиль проставляється на вимогу особи, яка підписала документ, або будь-якого пред`явника документа.
          Заповнений належним чином апостиль засвідчує справжність підпису, якість, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичність відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ.
          Таким чином, позивач повинен подати належним чином завірені копії письмових доказів, відповідно до вимог Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів та ст. 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження правосуб`єктності юридичної особи.
          Матеріали справи свідчать про те, що до позовної заяви KERELIO COMMERCIAL LIMITED (КЕРЕЛІО КОММЕРШІАЛ ЛІМІТЕД)  надана  ксерокопія довіреності  від 18.10.2022 року на підтвердження  повноважень адвоката Боруха Віктора Анатолійовича  представляти інтереси юридичної особи, яка не є належним чином засвідчена (оригінал або належним чином засвідчена копія суду не надавались).
          Колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції про те, що документи, надані позивачем на підтвердження повноважень адвоката та правосуб`єктності  юридичної особи позивача, не містять  повної  та достовірної інформації стосовно повноважень Марії Аргіру і Хрістіни Софоклеус в статусі директорів KERELIO COMMERCIAL LIMITED (КЕРЕЛІО КОММЕРШІАЛ ЛІМІТЕД)  та осіб, які  мають законні права уповноважувати адвоката  Боруха Віктора Анатолійовича здійснювати  представництво від імені юридичної особи KERELIO COMMERCIAL LIMITED (КЕРЕЛІО КОММЕРШІАЛ ЛІМІТЕД).
          Надані адвокатом апостиль та сертифікати не посвідчені належним чином, що унеможливлює перевірити  правосуб`єктність  KERELIO COMMERCIAL LIMITED (КЕРЕЛІО КОММЕРШІАЛ ЛІМІТЕД).
          Відповдно до ч.ч.1, 2 ст.226 Господарського процесуального кодексу України  суд залишає позов без розгляду, якщо: позов подано особою, яка не має процесуальної дієздатності; позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано.
          Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що позовну заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності та підписана особою, яка не має права підписувати її, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про залишення позову без розгляду.
          При цьому, колегія суддів звертає увагу, що за імперативним приписом ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних, зокрема, з невчиненням нею процесуальних дій.
          У п. 87 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" (Заява № 65518/01) від 06.09.2005 року викладено правову позицію, відповідно до якої принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (рішення у справі Ruiz-Mateos). Тобто, невід`ємним принципом права на змагальний судовий процес є надання кожній стороні в судовому провадженні можливості розглянути й оспорити будь-який доказ чи твердження, наведені з метою справити вплив на рішення суду.
          Крім того, Європейський суд з прав людини в справі Perez deRada Cavanilles проти Іспанії (№ 2809095, рішення від 28.10.1998 року) зазначає, що право доступу до суду має не тільки існувати, але й бути практичним та ефективним. Просте існування права в законі доступу не є достатнім. Наприклад, воно може бути порушене такими чинниками, як існування процесуальних перепон, які заважають або зменшують можливості звернення до суду (занадто суворе тлумачення національними судами процесуальної норми (надмірний формалізм), що може позбавити заявників права доступу до суду, визначеного ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
          Право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні мати легітимну мету, а слід дотримуватися розумного ступеня пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мушта проти України" від 18.11.2010 року).
          У даному випадку право на суд не можна визнати обмеженим. У зв`язку із невиконанням позивачем ухвали суду про витребування належних та допустимих доказів, позивачем були створенні перешкоди для з`ясування вважливих для вирішення справи обставин. В той же час, залишення позову без розгляду відповідно до процесуального закону не є перешкодою для позивача подати такий позов повторно з дотриманням всіх вимог передбачених господарським процесуальним кодексом України.
          Враховуючи межі перегляду справи в апеляційній інстанції, передбачені ст.269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли підтвердження під час апеляційного провадження, не спростовують висновків місцевого господарського суду та не доводять порушення судом норм матеріального і процесуального права під час ухвалення оскаржуваного судового рішення.
                   Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення
          Згідно із ст.276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
         Звертаючись із апеляційною скаргою, скаржник не спростував наведених висновків суду першої інстанції та не довів неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права, як необхідної передумови для зміни чи скасування прийнятого ним судового рішення.
                   За викладеного апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної ухвали суду першої інстанції - без змін.
                   Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.
          Керуючись ст.ст. 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційну скаргу залишити без задоволення.
          Ухвалу господарського суду Запорізької області від 23.08.2022 у справі  №908/1954/21 залишити без змін.
          Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.
          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

          Постанова складена у повному обсязі 05.06.2023.

          Головуючий суддя                                                             Т.А. Верхогляд

          Суддя                                                                                   І.О.Вечірко

          Суддя                                                                                   Ю.Б.Парусніков