Номер провадження: 22-ц/813/4928/23 
Справа № 499/20/23
Головуючий у першій інстанції Погорєлов І.В.
Доповідач Склярська І. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
Іменем України 
08.05.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого          Склярської І.В. ,
суддів: Базіль Л.В., Воронцової Л.П., 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  Врони Андрія Валентиновича , який діє від імені ОСОБА_2 , на ухвалу Іванівського районного суду Одеської області від 19 січня 2022 року (під головуванням судді Погорєлова І.В.), у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування Іванівської селищної ради Одеської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною шляхом визначення способу участі батька у її вихованні,
встановив:

1. Описова частина
Короткий зміст 
До суду з позовною заявою звернувся адвокат Врона А.В., який діє від імені ОСОБА_2 , в якій просить зобов`язати ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_2 перешкоди у спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення запропонованого позивачем графіку побачень та спілкування батька з дитиною. 
       Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 11.01.2023 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу та його представнику строк для усунення недоліків. Відповідно до змісту вказаної ухвали для усунення недоліків позовної заяви необхідно: вказати повний статус третьої особи, зазначити обставин та докази, що підтверджують порушення прав позивача, а саме про наявність перешкод зі сторони відповідача у спілкуванні позивача з дитиною, наявність спору між батьками з цього питання, зазначити відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору та надати докази, що підтверджують їх вжиття, оскільки законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання даного спору.
       Копія вказаної ухвали суду направлена на електронну адресу представника позивача та отримана ним 12.01.2023.
16.01.2023 до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.
Відповідно до змісту даної заяви представник позивача визначив статус третьої особи, а саме зазначив, що орган опіки та піклування Іванівської селищної ради Одеської області є третьою особою, без самостійних вимог на стороні позивача, вказав, що даний спір не передбачає собою вжиття заходів обов`язкового досудового врегулювання, сам по собі факт звернення до суду з даним позовом вказує на наявність порушеного права позивача. Представник позивача просив відкрити провадження по справі.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 19 січня 2023 року позовну заяву Врони Андрія Валентиновича , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування Іванівської селищної ради Одеської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною шляхом визначення способу участі батька у її вихованні - повернуто позивачу.
       Роз`яснено позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати перешкоди, що стали підставою для повернення заяви.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції,  Врона Андрій Валентинович , який діє від імені ОСОБА_2 , вважаючи її незаконною та необґрунтованою, що суперечить нормам процесуального права, подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи
(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Особа, яка подала апеляційну скаргу вказує, що позивач визначився зі способом захисту своїх прав та звернувся до суду з відповідною матеріально-правовою вимогою. Факт звернення позивача до суду з відповідним позовом свідчить про наявність спору між сторонами. Окрім того, судом першої інстанції неправильно трактовано норми права, адже законом не передбачено обов`язку звернення того з батьків, кому чиняться перешкоди у спілкуванні з дитиною, до органу опіки та піклування та отримання відповідного рішення перед зверненням до суду.

(2) Позиція інших учасників
ОСОБА_3 у письмовій заяві зазначає, про те, що вважає повернення позовної заяви правомірним. Нею ніколи не чинилися перешкоди у спілкуванні батька з донькою. 30 січня 2023 року органом опіки та піклування Іванівської селищної ради Одеської області було встановлено графік побачень, з яким вона та ОСОБА_2 погодилися, оскільки він складався з врахування їх думок та інтересів, які не несуть шкоди їхній доньці. Вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки не має під собою жодних юридичних підстав.

2.Мотивувальна частина
ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що однією із законодавчо визначених умов для пред`явлення позову про визначення участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї, є наявність рішення органу опіки та піклування, яке приймається на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення, та яке не виконується стороною відповідача. Отримання такого висновку у порядку розгляду справи не є підтвердженням, що він завідомо не буде виконуватися відповідачем.
       Позивачем зазначених вимог закону не дотримано, не вказано, чи звертався він до відповідного органу опіки та піклування з даного приводу та до матеріалів позовної заяви не долучено рішення органу опіки та піклування про визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею позивача, а також доказів того, що відповідач ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування.
Відтак суд зазначає, що передумовою звернення до суду з даним позовом є невиконання одним з батьків рішення органу опіки та піклування.
Відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві. Оскільки позивач та його представник у зазначений в ухвалі строк не усунув недоліки заяви, її слід вважати неподаною і повернути позивачу.
Разом з тим, такий висновок суду не відповідає нормам процесуального закону. 
Відповідно до ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити:
1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;
2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;
3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;
4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;
5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;
6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;
7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;
8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;
9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;
10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Відповідно до частин 2,3 статті 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Законом може бути визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.
Відповідно до частини сьомої статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з частиною другою статті 1 Конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року, ратифікованої Законом України від 03 серпня 2006 року № 69-V, предметом цієї Конвенції є - у найвищих інтересах дітей - підтримка їхніх прав, надання дітям процесуальних прав та сприяння здійсненню ними цих прав шляхом забезпечення становища, при якому діти особисто або через інших осіб чи органи поінформовані та допущені до участі в розгляді судовим органом справ, що їх стосуються.
Принципом 6 Декларації прав дитини, проголошеної Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, передбачено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. На суспільство та органи публічної влади має бути покладений обов`язок щодо здійснення особливого піклування про дітей, які не мають сім`ї, та про дітей, які не мають достатніх засобів існування. Бажано, щоб багатодітним сім`ям надавалася державна або інша допомога на утримання дітей.
Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Конвенцією про права дитини закріплено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Частиною третьою статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що дитина, яка розлучається з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи(частина четверта, п`ята статті 19 СК України).
Згідно зі статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (частини перша, друга статті 155 СК України).
Частинами другою, третьою статті 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (частини перша, друга статті 159 СК України).
Наведені норми матеріального права не містять в собі визначення обов`язкового досудового порядку урегулювання спору про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. Положення ст. 19 СК України передбачають обов`язковість участі органу опіки та піклуванні щодо розв`язання спору, порушеного позивачем, а також подання органом опіки та піклування суду письмового висновку щодо розв`язання спору.
Таким чином, повернення позовної заяви з підстав не зазначення у позові про звернення до органу опіки та піклування, не долучення рішення органу опіки та піклування про визначення способів у часті у вихованні та спілкуванні з дитиною, а також доказів того, що відповідач ухиляється від рішення органу опіки та піклування суперечать вищенаведеним нормам матеріального та процесуального закону.

Щодо суті апеляційної скарги
Відповідно до статті 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;
3) невідповідність висновків суду обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Таким чином, за наведених обставин, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду, як така, що ухвалена з порушенням норм процесуального закону, перешкоджає подальшому провадженню у справі, підлягає скасуванню з направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 367, 374,379, 382 ЦПК України, суд,

постановив:
Апеляційну скаргу Врони Андрія Валентиновича , який діє від імені ОСОБА_2 - задовольнити.
Ухвалу Іванівського районного суду Одеської області від 19 січня 2022 року - скасувати, направити справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування Іванівської селищної ради Одеської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною шляхом визначення способу участі батька у її вихованні, для продовження розгляду до суду першої інстанції.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий                                         І.В. Склярська

Судді:                                                 Л.В. Базіль 

Л.П. Воронцова