УХВАЛА
24 квітня 2023 року 
м. Київ
справа № 440/13686/21
адміністративне провадження № К/990/10925/23 
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Радишевської О.Р. (далі - Суд), перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2023 року у справі № 440/13686/21 за позовом ОСОБА_1 до Полтавської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора, Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) про визнання протиправними та скасування індивідуальних актів, поновлення на роботі, стягнення коштів,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 14.08.2021 №14 "Про неуспішне проходження прокурором атестації у зв`язку з неявкою";
- визнати протиправним та скасувати наказ в.о. керівника Полтавської обласної прокуратури від 22.09.2021 №927к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Великобагачанського відділу Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області;
- поновити ОСОБА_1 на посаді, рівнозначній посаді прокурора Великобагачанського відділу Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області, з 29.09.2021;
- стягнути з Полтавської обласної прокуратури середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2022 року позов задоволено частково:
- визнано протиправним та скасовано рішення Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 14 серпня 2021 року №14 "Про неуспішне проходження прокурором атестації";
- визнано протиправним та скасовано наказ в.о. керівника Полтавської обласної прокуратури від     22 вересня 2021 року №927к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Великобагачанського відділу Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області з 28 вересня 2021 року;
- поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора Великобагачанського відділу Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області з 29 вересня 2021 року;
- стягнуто з Полтавської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 29 вересня 2021 року по 15 лютого 2022 року у розмірі 34 156,80 грн;
- у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2023 року рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2022 року скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову відмовлено.
Ухвалою Верховного Суду від 13 березня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2023 року у справі № 440/13686/21 було повернуто особі, яка її подала.
27 березня 2023 року до Суду повторно надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2023 року у справі № 440/13686/21.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.
Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У касаційній скарзі заявниця посилається на наявність підстави для відкриття касаційного провадження, визначеної пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, та зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання норми права у подібних правовідносинах, а саме: підпункту 2 пункту 19 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» № 113-ІХ з посиланням на помилкове тлумачення судом апеляційної інстанції вимог підпункту 2 пункту 19 розділу «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX), а також пункту 11 розділу І Порядку проходження прокурорами атестації, затвердженого наказом Генерального прокурора від 03 жовтня 2019 року № 221 (далі - Порядок № 221).
Суд зауважує, що указані заявницею норми є загальними, а останньою не указано у чому, на її думку, полягає неправильне тлумачення цих норм права судом апеляцінйої інстанції.
Суд також наголошує, що в ухвалі від 13 березня 2023 року Верховним Судом вже було роз`яснено заявниці, що Верховний Суд вже висловлювався з приводу застосування указаних норм права, зокрема, в постанові від 30 вересня 2022 року в справі №640/24470/19 (на яку також посилався і суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні в цій справі).
Таким чином, за встановлених обставин, Суд дійшов висновку, що скаржницею не доведено наявності підстави для відкриття касаційного провадження, визначеної пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
Отже, правильно пославшись у касаційній скарзі на положення частини четвертої статті 328 КАС України, заявниця не виклала передбачені статтею 328 КАС України підстави, за яких оскаржуване судове рішення може бути переглянуте судом касаційної інстанції. 
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Ураховуючи те, що скаржницею не викладено передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судових рішень у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.
З огляду на зазначене, клопотання скаржниці про поновлення строку Судом не вирішується.
Керуючись статтями 248, 328, 332, 359 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2023 року у справі № 440/13686/21 повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є статочною та не може бути оскаржена.

Суддя:                                                                                              О.Р. Радишевська