П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

18 квітня 2023 р.	м.Одеса	Справа № 420/13554/22	
Головуючий в 1 інстанції: Катаєва Е.В.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Шляхтицького О.І.,
суддів: Семенюка Г.В., Домусчі С.Д.,

секретар – Насарая А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1  на рішення  Одеського окружного адміністративного суду  від  24 січня 2023 року по справі № 420/13554/22 за позовом ОСОБА_1 до   Департамента патрульної поліції про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, –

                                       ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог.

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся з вищевказаним адміністративним позовом, у якому просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ ДПП від 27.05.2022 №319 “Про застосування до працівників УПП в Харківській області ДПП дисциплінарних стягнень” в частині застосування до інспектора-чергового відділу чергової служби Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції; 
- визнати протиправним та скасувати наказ ДПП від 09.06.2022 №838 о/с “По особовому складу” про звільнення зі служби в поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора-чергового відділу чергової служби Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП;
- поновити старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 з 10.06.2022 на посаді інспектора-чергового відділу чергової служби Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП;
- зобов`язати ДПП нарахувати та виплатити ОСОБА_1 на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. 
В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що проведене службове розслідування відносно нього не було об`єктивним, всебічним та повним, а дисциплінарне стягнення застосовано безпідставно, адже ним не допущено дисциплінарного проступку, оскільки наявні поважні причини його відсутності на службі, що не були враховані дисциплінарною комісією при проведенні службового розслідування.
Щодо поважності причин його відсутності на службі позивач зазначив, що 23.02.2022 прибув до місця несення служби по тривозі, де і знаходився приблизно до опівночі, після чого його відпустили додому. З 24.02.2022 на території України було введено воєнний стан та на виконання наказу він прибув до місця несення служби, де далі діяв за вказівкою керівників. 25.02.2022 його відпустили додому та повідомили, щоб знаходився на зв`язку та чекав повідомлення про подальші дії. 25.02.2022 ввечері службових чатах месенджеру “Telegram” УПП в Харківській області було розіслано повідомлення начальника УПП в Харківській області А.Стрижак про те, що всі працівники УПП в Харківській області будуть здійснювати евакуацію з міста Харкова до міста Дніпра за власним бажанням. Позивач повідомив заступника начальника ВЧС УПП в Харківській області майора поліції ОСОБА_2 , що виїзджати з міста Харкова не планує, знаходиться на місці, перебуває на зв`язку та чекає на подальші вказівки. На виконання наказу керівника з 26.02.2022 по 28.02.2022 ніс службу у місті Харкові. 01.03.2022 ним прийнято рішення вивезти сім`ю до Західної України. 04.03.2022 прибувши до селища Христинівка Черкаської області його сім`ї надали будинок для проживання де вони і залишилися, про що він повідомив керівника по службі.
Позивач вказує, що у селищі Христинівка він залишився без транспорту, не маючи фізичної можливості повернутися до міста Харкова, шукав можливість стати на облік до найближчого відділу поліції, як про це писали у службових чатах месенджеру “Telegram” та надати інформацію до відділу кадрового забезпечення УПП в Харківській області. Однак, йому повідомили, що співробітників УПП в Харківській області на службу до інших відділів поліції не приймають та потрібно повернутися до міста Харкова. 
Позивач також зазначає, що мав намір повернутися та надалі нести службу в УПП в Харківській області, однак не зміг цього зробити, оскільки рух будь-якого громадського транспорту був паралізованим.
16.03.2022 його повідомили про звільнення з національної поліції згідно наказу ДПП №626 о/с від 16.03.2022 за вчинення дисциплінарного проступку - відсутність на службі без поважних причин в період з 24.02.2022 по 13.03.2022 .  
14.05.2022 його повідомили про скасування наказу №626 о/с, поновлення його на службі в поліції та необхідність з`явитись 18.05.2022 у м. Харкові для надання пояснень, оскільки відносно нього велось службове розслідування за фактом прогулу. 18.05.2022 прибув до м. Харкова та надав пояснення по факту відсутності на службі. 
За результатом службового розслідування наказом ДПП №838 о/с від 09.06.2022 “По особовому складу” його звільнено зі служби в УПП в Харківській області за відсутність на службі без поважних причин в період з 01.03.2022 по 09.03.2022, який він вважає протиправним, оскільки ним прогул здійснений з поважних причин.
Крім того, відповідачем всупереч ч.1 ст.61 Конституції України до нього двічі застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнения зі служби в поліції за один і той самий дисциплінарний проступок - відсутність на службі без поважних причин.
Також позивач вказує, що єдиним доказом, на підставі якого його звільнено, були пояснення заступника начальника відділу чергової служби ОСОБА_3 , а два проведені звільнення з різними датами прогулу на його думку свідчать про необ`єктивність та неповноту проведення службового розслідування. 
При цьому, позивач наголошує, що питання проходження служби на період воєнного стану для поліцейських, які перебували поза місцем несення служби, було врегульовано лише 10.03.2022 наказом Національної поліції України №190 “Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період воєнного стану” (далі Наказ №190), під пункт перший якого він підпадає, оскільки виїхав з основного місця несення служби для евакуації своєї доньки 6 років та не міг повернутися до регіону проходження служби через відсутність власного автомобіля та функціонування автомобільних перевезень громадським транспортом. Таким чином, позивач вважає, що лише з 10.03.2022 у нього виник обов`язок прибути до органу поліції за місцем його перебування в селищі Христинівка після виїзду з м. Харкова.
Крім того, позивач вважає, що акти про відсутність на службі з 01.03.2022 по 09.03.2022, які враховані дисциплінарною комісією при прийнятті рішення, не є доказами, що підтверджують прогул, оскільки вважає, що з 25.02.2022 (дата дозволу на евакуацію з м. Харкова) по 10.03.2022 (прийняття Національною поліцією України наказу №190) він не повинен був нести службу в органі, який не працював.
Між тим, позивач зазначає, що служив у відділі чергової служби УПП в Харківській області, графік роботи в якому є позмінний, 1 доба на зміні - 3 доби вихідних. За датами, які були визначені прогулом (з 01.03.2022 по 09.03.2022) вважає, що він мав би нести службу не всі 9 днів, а лише 04.03.2022 та 08.03.2022. 
Дисциплінарною комісією при прийнятті рішення були враховані дислокації сил та засобів чергової служби за період з 01.03.2022 по 09.03.2022, однак згідно дислокацій для інших поліцейських, які несуть службу в черговій частині, передбачені вихідні, а для нього таких вихідних передбачено не було.
Щодо виплатити на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу, позивач вказує, що йому грошове забезпечення повинно виплачуватись з урахуванням щомісячної додаткової винагороди в розмірі 30 000,00 грн, яка передбачена п.1 Постанови КМУ від 28.02.2022 року №168 “Про питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”.
Відповідач  проти задоволення позову заперечував, надав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що з 24.02.2022 особовий склад УПП в Харківській області був негайно викликаний до місця дислокації та залучений до виконання завдань територіальної оборони міста Харкова, однак позивач був відсутній на службі з 01.03.2022 по 09.03.2022, тому відносно нього складено акти про відсутність на службі у вищезазначені дні.
Під час проведення службового розслідування дисциплінарною комісією з метою більш детального встановлення обставин та причин, що призвели до можливого порушення службової дисципліни з боку ОСОБА_1 , а також реалізації його права на захист, направлено виклик про необхідність прибуття позивача для надання відповідних письмових пояснень в рамках проведення службового розслідування.
Дисциплінарною комісією отримано письмові пояснення позивача, а також був опитаний заступник начальника ВЧС УПП в Харківській області ДПП майор поліції ОСОБА_3 , який пояснив, що ОСОБА_1 з 01.03.2022 по 09.03.2022 на службу не виходив. В телефонній розмові ОСОБА_1 повідомив, що поїхав вивозити сім`ю у безпечне місце, декілька днів не виходив на зв`язок. Між тим, ОСОБА_1 в телефонному режимі та месенджері “Telegram” повідомлено про необхідність прибути на службу, на що останній повідомив, що знаходиться на Західній Україні з сім`єю та не має можливості повернутись. Через декілька днів він повідомив, що знаходиться в Черкаській області, в населеному пункті поблизу міста Умань та має намір звільнитися з лав Національної поліції України за власним бажанням, йому було рекомендовано звернутись до УПП в Черкаській області для написання відповідного рапорту, але він не знайшов змоги туди звернутись. 
Водночас, позивач був обізнаний про погодження керівництвом УПП в Харківській області  стосовно виїзду поліцейських та членів їх сімей до відносно безпечного місця - місто Дніпро саме 25.02.2022, однак жодних дій щодо евакуації своєї сім`ї з міста Харкова у встановлений день ОСОБА_1 не вчинив. При цьому, зранку 26.02.2022 керівництво УПП в Харківській області разом з підпорядкованим йому особовим складом повернулося до міста Харкова та продовжувало виконувати службові обов`язки. 01.03.2022 начальником УПП в Харківській області капітаном поліції Стрижак А.О. доведено до відома усіх працівників управління про те, що всі мають бути на службі і заступати в тому графіку, який підходить до військового часу та оперативної обстановки, вимагає прибуття на службу 100% всього особового складу УПП в Харківській області. 
Представник відповідача стверджує, що матеріалами службового розслідування повно встановлено факти порушення позивачем службової дисципліни в частині відсутності позивача на службі з 01.03.2022 по 09.03.2022, самоусунення від виконання ним службових обов`язків під час воєнного стану на територій України, зокрема на території дислокації підрозділу, що стало підставою для видання оскаржуваних наказів, які були виданні у відповідності до вимог законодавства, в межах наданих повноважень та в спосіб, визначений Законом.
Також представник відповідача вважає безпідставними доводи позивача про повторне притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності за один проступок, оскільки ОСОБА_1 був поновлений на службі в поліції та отримав грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, адже після скасування наказу ДПП від 16.03.2022 №178 “Про застосування дисциплінарного стягнення” позивач вважається таким, що нe притягувався до дисциплінарної відповідальності.
Необґрунтованими є доводи позивача про неналежність актів відсутності на службі, оскільки відомості про його відсутність на службі з 01.03.2022 по 09.03.2022 повністю підтверджуються самим позивачем, як за змістом пояснень, наданих ним під час службового розслідування, так і за змістом позовної заяви. Таким чином, вказані відомості відповідають та узгоджуються з матеріалами службового розслідування в цілому.
Представник відповідача просив звернути увагу на те, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень, яка передбачає службу у святкові та вихідні дні, службу позмінно, службу з нерівномірним графіком, службу в нічний час. А тому посилання позивача на позмінний графік несення служби у відділі чергової служби УПП в Харківській області не відповідає дійсності, так як особовий склад УПП в Харківській області у зв`язку з воєнним станом на території України ніс службу у посиленому варіанті, необхідна кількість особового складу для несення служби визначалась кожного дня з урахуванням оперативної обстановки. Протягом всього періоду служби в поліції відомості щодо необхідності несення служби, накази та вказівки керівництва постійно доводилися особовому складу УПП в Харківській області засобами електронної комунікації. При цьому, 01.03.2022 року наказом начальника УПП в Харківській області  капітаном поліції Стрижак А.О. 100% особового складу було викликано до місця несення служби.
Вказані обставини свідчать про безпідставність та недоведеність жодними доказами доводів позивача щодо припинення служби в УПП в Харківській області для всіх його працівників, та відсутність доказів про необхідність несення служби з 01.03.2022 по 09.03.2022.
Представник відповідача вважає безпідставним  посилання позивача в обґрунтування позовних вимог на наказ №190. Відповідно до наказу №190 поліцейські, які перебувають поза місцем несення служби, протягом 1 доби повинні прибути до найближчого органу поліції для реєстрації та постановки на облік. Цим наказом визначені категорії працівників поліції поліцейські, для яких проїзд у регіон місця проходження служби є неможливим у зв`язку з об`єктивними причинами.
Однак, ОСОБА_1 не відноситься до жодної категорій працівників поліції, визначеної наказом №190. Пункт перший наказу №190 передбачає одразу дві умови до поліцейських: наявність дітей до 18 та дружини/чоловіка, які є поліцейськими, військовослужбовцями або особами рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту, задіяними до виконання службових обов`язків. Також залізничне сполучення у місті Харкові не припинялося, кожного дня як у місто, так і з міста прибували потяги. Водночас, позивач, прибувши 04.03.2022 до Черкаської області, не вжив жодних заходів щодо реєстрації та постановки на облік до найближчого відділку поліції, тобто свідомо продовжив самоусунення від виконання службових обов`язків навіть після евакуації його сім`ї до безпечного місця.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 24 січня 2023 року у задоволенні адміністративного позову відмовив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1   подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
          - суд першої інстанції проігнорував поважність причин не виходу апелянтом на службу;
          - суд першої інстанції не взяв до уваги, що позивача двічі притягнуто до дисциплінарної           відповідальності за один і той самий дисциплінарний проступок;
          - суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що за датами, які були визначені прогулом з боку позивача, останній мав би нести служби не всі 9 днів, а лише 04.03.2022, та 08.03.2022. Отже, у позивача було всього 2 робочі зміни, а не 9 робочих днів;
          -   інші доводи апеляційної скарги відтворюють зміст позову.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, відповідач в судове засідання не з`явився, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.
Згідно зі статтею 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії НОМЕР_1 (а.с.145, т.1), 30.08.2021 призначений по УПП в Харківській області старшим інспектором-черговим відділу чергової служби (а.с.20 ,т.2).
На підставі наказу УПП в Харківській області “Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії” від 16.03.2022 №101 (а.с.157-158 , т.1) за фактом можливого порушення ОСОБА_1 службової дисципліни проведене службове розслідування, за результатами якого складено висновок службового розслідування від 16.03.2022, згідно якого підтверджені відомості про невихід ОСОБА_1 на службу без поважним причин у період з 24.02.2022 до 13.03.2022 (а.с.159-167, т.1). 
ДПП наказом від 16.03.2022 №178 “Про застосування до працівника УПП в Харківській області дисциплінарного стягнення” до ОСОБА_1 застосував дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції за прогул у період з 24.02.2022 до 13.03.2022 (а.с.168, т.1) та наказом ДПП від 16.03.2022 №626 о/с звільнено позивача зі служби в поліції.
Законом України “Про внесення змін до законів України “Про Національну поліцію” та “Про Дисциплінарний статут Національної поліції України” з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану” № 2123-IX від 15.03.2022 (далі Закон №2 123-IX), який набрав чинності 01.05.2022, доповнено Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України “Про Дисциплінарний статут Національної поліції України” №2337-VIII (далі Дисциплінарний статут) розділом V “Особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану”. 
Частинами 1-2 статті 27 Розділу V Дисциплінарного статуту зі змінами згідно Закону №2123-IX передбачено, що під час проведення службового розслідування уповноважена особа зобов`язана запропонувати поліцейському або іншій особі, обізнаній з обставинами вчинення дисциплінарного проступку, надати пояснення. У разі відсутності поліцейського на службі уповноважена особа зобов`язана викликати його для надання пояснень.   
На підставі внесених у Дисциплінарний статут змін, 12.05.2022 наказом ДПП “Про скасування наказів ДПП про застосування дисциплінарних стягнень” №281 скасовано наказ ДПП від 16.03.2022 №178 в частині застосування до позивача дисциплінарного стягнення (а.с.21-23, т.2). 13.05.2022 наказом ДПП №785о/с по особовому складу скасовано пункт наказу ДПП від 16.03.2022 №626 о/с в частині звільнення позивача зі служби в поліції (а.с.24, т.2).
14.05.2022 ДПП листом №2148/41/14/0/01-2022 повідомив ОСОБА_1 про необхідність прибуття до УПП в Харківській області ДПП в найкоротший термін для подальшого несення служби (а.с.25-28, т.2).
ДПП наказом “Про призначення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків” від 14.05.2022 №579 призначив службове розслідування з метою повної, всебічної та об`єктивної перевірки причин та обставин можливого порушення службової дисципліни працівниками УПП в Харківській області, для проведення якого утворено дисциплінарну комісію, осіб щодо яких призначено службове розслідування відсторонено від виконання службових обов`язків, на період відсторонення від виконання службових обов`язків визначено, зокрема, ОСОБА_1 знаходитись на робочому місці у відділі зв`язку та телекомунікацій УПП в Харківській області (а.с.29-35, т.2). 
Листом УПП в Харківській області №302з/41/14/02-2022 від 14.05.2022 повідомлено ОСОБА_1 про необхідність з`явитись о 10:00 18.05.2022 до УПП в Харківській області для надання пояснень за фактом проведення службового розслідування, призначеного наказом ДПП від 14.05.2022 №579 (а.с.54-56, т.2).  
18.05.2022 позивач з приводу поставлених запитань в межах службового розслідування надав пояснення, згідно яких 01.03.2022 він прийняв рішення вивезти сім`ю до Західної України. 04.03.2022 прибувши до селища Христинівка Черкаської області його сім`ї надали будинок для проживання де вони і залишилися, про що він повідомив керівника по службі ОСОБА_2 , який на це зауважив про необхідність повернення до УПП в Харківській області ДПП. ОСОБА_1 пояснив, що не мав фізичної можливості повернутись, оскільки його власний автомобіль знаходився у м. Харків. Зазначив, що “декілька разів ходив на вокзал, але чи будуть ходити потяги не повідомляли, сказали чекати на місці, так як розкладу руху немає” (а.с.57-60, т.2).
26.05.2022 за результатом проведеного службового розслідування складений висновок, згідно якого дисциплінарна комісія встановила обставини вчинення дисциплінарного проступку ОСОБА_1 , якій самоусунувся від виконання основних та додаткових завдань, покладених на ДПП в умовах правового режиму воєнного стану, оголошеного на всій території України, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України. Дні невиходу на службу ОСОБА_1 з 01.03.2022 по 09.03.2022 визнані прогулами, який був відсутній без поважних причин на службі, про що складено відповідні акти про відсутність на службі. 
Пунктом 25 висновку службового розслідування за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пунктів 1, 2, 4, 5, 8 та 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, Присяги працівника поліції, визначеної частиною першою статті 64 Закону України “Про Національну поліцію”, пунктів 1 та 2 частини першої статті 18, частини другої статті 24 Закону України “Про Національну поліцію”, абзаців другого та третього пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 №1179, відповідно до пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту до ОСОБА_1 визначено застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції (а.с.63-87, т.2).
У зв`язку з завершенням службового розслідування, призначеного наказом ДПП від 14.05.2022 № 579, наказом ДПП №655 від 26.05.2022 позивача допустили до виконання службових обов`язків за займаною посадою (а.с.88-93, т.2).
ДПП наказом від 27.05.2022 №319 “Про застосування до працівників УПП в Харківській області ДПП дисциплінарних стягнень” застосував до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції (а.с.94-95, т.2).
09.06.2022 наказом ДПП №838 о/с “По особовому складу” ОСОБА_1 звільнили зі служби в поліції (а.с.99 т.2).
Позивач, не погоджуючись з наказами ДПП № 319 від 27.05.2022 та №838 о/с від 09.06.2022, звернувся до суду з цим позовом.
Вважаючи вказані накази протиправними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Висновок суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач вчинив дії, що суперечать інтересам служби, та свідчать про непрофесійне виконання обов`язків поліцейського. Цими діями позивач порушив обов`язки передбачені пунктами 1, 2, 6 частини 1 статті 18 Закону №580-VIII, що є достатньою підставою для застосування до нього дисциплінарного стягнення. 
Щодо доводів позивача про повторне притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності за один проступок, суд першої інстанції зазначив, що оскільки наказом ДПП “Про скасування наказів ДПП про застосування дисциплінарних стягнень” №281 скасовано наказ ДПП від 16.03.2022 №178 в частині застосування до позивача дисциплінарного стягнення. 13.05.2022 року наказом ДПП №785о/с по особовому складу скасовано пункт наказу ДПП від 16.03.2022 №626 о/с в частині звільнення позивача зі служби в поліції, то вони є необґрунтованими.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, Закону України "Про Національну поліцію".

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, врегульовано Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 р. № 580-VIII (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 580-VIII).
Відповідно до частини 1 статті 59 Закону № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
До основних завдань, які покладені на поліцію віднесено: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги (ст.2 Закону № 580-VIII).
Згідно із підпунктами 1, 2, 6 частини 1 статті 18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозицій Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України введено воєнний стан.
Приписами пункту 13 частини 4 статті9 Закону України "Про критичну інфраструктуру" визначено, що життєво важливих функцій та/або послуг, порушення яких призводить до негативних наслідків для національної безпеки України, належать, зокрема: правопорядок, здійснення правосуддя, тримання під вартою.
Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" у період дії воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Національного банку України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, судів, органів прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, розвідувальних органів та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність.
Згідно із частинами 2, 3 статті 24 Закону № 580-VIII у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.
У ході забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, виконання завдань територіальної оборони органи та підрозділи, що входять до системи поліції та дислокуються в межах Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, області, міста Києва, підпорядковуються відповідному начальнику Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, області, місті Києві.
Враховуючи  зазначені норми матеріального права,  апеляційний суд зазначає, що працівники поліції мають спеціальний статус, і приймаючи присягу працівника поліції позивач взяв на себе підвищені вимоги, які пред`являються до працівників поліції при проходженні служби і яких вони повинні дотримуватися, де за порушення вимог Закону № 580-VIII передбачена дисциплінарна відповідальність згідно Дисциплінарного статуту.
Рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції (ч.3 ст.11 Закону № 580-VIII).
Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначає Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України від 15.03.2018 р. № 2337-VIII (надалі - Дисциплінарний статут).
Службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників (частина перша статті 1 Дисциплінарного статуту).
Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України (ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту).
Згідно із статтею 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Відповідно до статті 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Згідно із статтею 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.
Службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником. У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів (ч.ч.1, 2 ст.16 Дисциплінарного статуту).
Порядок застосування дисциплінарних стягнень визначено статтею 19 Дисциплінарного статуту.
Так, у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.
Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.
Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.
Для цілей застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення можуть враховуватися й інші, не зазначені у частині четвертій цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність поліцейського.
Обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є: 1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння; 2) вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення; 3)вчинення дисциплінарного проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого поліцейського, службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення стосовно нього; 4) настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку; 5) вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті ідеологічної, релігійної, расової, етнічної, гендерної чи іншої нетерпимості.
Стаття 29 Дисциплінарного статуту передбачає особливості застосування дисциплінарних стягнень у період дії воєнного стану, згідно частини першої якої у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Також частиною 2 статті 29 передбачено, що дисциплінарні проступки такі, як перебування поліцейського на службі у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння, а також залишення місця несення служби без поважних причин, не можуть бути віднесені до незначних дисциплінарних проступків.
Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893 (далі - Порядок № 893).
Згідно із розділом VI Порядку № 893 зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.
Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.
Правовий аналіз зазначених норм матеріального права дає можливість дійти висновку, що підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів, інших нормативно-правових актів та Присяги.
Отже, підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.
Обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.
Вирішуючи спір по суті суд першої інстанції виходив із того, що  притягненню поліцейського до відповідальності передує проведення службового розслідування на підставі своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку.
Стосовно правової оцінки правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, то вона повинна фокусуватися насамперед на такому: чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України; чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення; чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення; чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.
Аналогічні висновки неодноразово висловлювались Верховним Судом у своїх рішеннях та, зокрема, у постанові від 06.02.2020 у справі № 826/1916/17.
Також, відповідно до частини 1 статті 26 Дисциплінарного статуту у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.
Як правильно встановив суд першої інстанції, підтверджено матеріалами справи та не заперечується апелянтом, підставою для проведення службового розслідування стала фактична відсутність апелянта на службі з 01.03.2022 по 09.03.2022, невиконання службових обов`язків під час воєнного стану на території України, у зв`язку з відсутністю позивача на службі без поважних причин.
Фактична відсутність апелянта на службі підтверджується наявними в матеріалах справи актами про відсутність на службі позивача у вищезазначені дні, складені т.в.о. заступника начальника ВМАЗ УПП в Харківській області капітаном поліції Барибіним С.С. та заступником начальника управління начальником ВМАЗ УПП в - Харківській області старшим лейтенантом поліції Диняком Я.В., у приміщенні тимчасового перебування УПП в Харківській області, розташованого за адресою: місто Харків, вулиця Пушкінська, 2А, у присутності начальника УПП в Харківській області капітана поліції Стрижак А.О., т.в.о. заступника начальника управління начальника ВЧС УПП в Харківській області капітана поліції Приходька І.В. (а.с.36-44, т.2).
Відповідно до матеріалів справи, як правильно встановив суд першої інстанції, вказане також підтверджується власне позивачем у поясненнях, наданих під час службового розслідування (а.с.57-60, т.2), та узгоджується з поясненнями заступника начальника ВЧС УПП в Харківській області майора поліції Пилипця С.О. (а.с.61 т.2).
Оскільки апелянт не заперечує його відсутність на службі у вищезазначені дні, апеляційний суд, як і суд першої інстанції зазначає, що спірним в межах правовідносин, що склались між сторонами є саме поважність причин відсутності позивача на службі в УПП в Харківській області ДПП в період з 01.03.2022 по 09.03.2022. 
В обґрунтування поважності причин відсутності на службі позивач як у позові так і у апеляційній скарзі вказував на необхідність евакуації його сім`ї на більш безпечну територію України, а після здійсненої ним евакуації – неможливість повернення до м. Харкова, у зв`язку з відсутністю автомобіля та руху потягів. 
Суд першої інстанції такі пояснення не прийняв до уваги, оскільки матеріалами справи підтверджується, що начальником УПП в Харківській області Стрижак А.О. 25.02.2022 року о 21:14 год в службовому чаті месенджеру “Telegram” УПП в Харківській області повідомлено про те, що здійснюватиметься оперативна евакуація працівників УПП в Харківській області з міста Харкова до міста Дніпра за власним бажанням (а.с.107, т.2).
25.02.2022 о 21:40 год заступником начальника ВЧС УПП в Харківській області майором поліції ОСОБА_3 в службовому чаті месенджеру “Telegram” повідомлено дату проведення евакуації - 26.02.2022 (а.с.26 т.1).
01.03.2022 начальник УПП в Харківській області Стрижак А.О. повідомила про необхідність прибуття на службу 100% всього особового складу, який залучається згідно графіку несення служби, який підходить до військового стану та оперативної обстановки (а.с.109-110 т.2). 
Проте, 01.03.2022 позивач не виконав наказ начальника УПП в Харківській області Стрижак А.О., а самостійно залишив місто Харків для евакуації, що не заперечується ним у позові.
Також у наданих позивачем поясненнях по факту службового розслідування він вказав, що 04.03.2022 після розміщення в селищі Христинівка Черкаської області він повідомив керівника по службі ОСОБА_2 про вказані обставини, який на це зауважив про необхідність повернення до УПП в Харківській області (а.с.57-60, т.2).
Оцінюючи наведені сторонами аргументи, суд першої інстанції виходив з того, що позивач як поліцейський зобов`язаний безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону (ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту). Частинами 1,3 статті 4 Дисциплінарного статуту передбачено, що наказ є формою реалізації службових повноважень керівника, згідно з якими визначаються мета і предмет завдання, строк його виконання та відповідальна особа. Наказ має бути чітко сформульований і не може допускати подвійного тлумачення. Наказ може віддаватися усно чи видаватися письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку. 
Поліцейському не надано повноважень самостійно, вільно та на власний розсуд залишати чи визначати місце несення служби, змінювати підрозділ у якому він цю службу проходить чи дистанціюватися на основі особистого бажання від виконання обов`язків за основним місцем роботи без відповідного рішення безпосереднього керівника. 
Позивач рапорт на ім`я керівника УПП в Харківській області про залишення місця дислокації підрозділу не подавав та доказів отримання від керівника дозволу для такого залишення місця дислокації підрозділу матеріали справи не містять.
Водночас, колегія суддів зазначає, що відповідно до частини 1 статті 5 Дисциплінарного статуту за відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу.
З урахуванням вищезазначеного, апеляційний суд акцентує, що ОСОБА_1 був обізнаний про необхідність евакуації 28.02.2022, однак зробив це лише 01.03.2022.
В обґрунтування наявності об`єктивних причин, що унеможливили евакуацію позивача із родиною ОСОБА_1 пояснив, що  25.02.2022 ввечері службових чатах месенджеру “Telegram” УПП в Харківській області було розіслано повідомлення начальника УПП в Харківській області А.Стрижак про те, що всі працівники УПП в Харківській області будуть здійснювати евакуацію з міста Харкова до міста Дніпра за власним бажанням. Позивач повідомив заступника начальника ВЧС УПП в Харківській області майора поліції ОСОБА_2 , що виїжджати з міста Харкова не планує, знаходиться на місці, перебуває на зв`язку та чекає на подальші вказівки. На виконання наказу керівника з 26.02.2022 по 28.02.2022 ніс службу у місті Харкові. 01.03.2022 ним прийнято рішення вивезти сім`ю до Західної України.
Водночас, суттєвим є той факт, що  позивач не надав жодних доказів на підтвердження тих обставин, що члени родини позивача вимагали обов`язкової особистої його присутності  під час евакуації, будь-яких доказів того, що керівництвом позивача було відмовлено у наданні допомоги стосовно евакуації його родини з міста Харкова також не надано.
Отже, позивач був обізнаний про погодження керівництвом евакуації поліцейських та членів їх сімей до міста Дніпро, однак жодних дій щодо евакуації своєї сім`ї з міста Харків у встановлений день позивач не вчинив.
Суд звертає увагу, що поліцейському не надано повноважень самостійного, вільного визначення ним місця несення служби, зміну підрозділу, самостійного усунення поліцейським від виконання обов`язків за основним місцем несення служби без відповідного наказу прямого керівника.
Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що з тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, вбачається, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.
Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.
Тобто порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них. Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 05.03.2020  у справі № 815/4478/16.
Згідно зі ст.18 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися Присяги поліцейського.
Статтею 24 Закону №580-VIII установлено, що у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.
У ході забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, виконання завдань територіальної оборони органи та підрозділи, що входять до системи поліції та дислокуються в межах Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, області, міста Києва, підпорядковуються відповідному начальнику Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, області, місті Києві.
Відповідно до наказу Національної поліції України від 23.02.2022 №171 “Про переведення особового складу на посилений варіант службової діяльності та Ситуаційного центру Національної поліції України й ситуаційних центрів головних управлінь Національної поліції в надзвичайний (позаплановий) режим діяльності” особовий склад Головних управлінь Національної поліції переведено на посилений варіант службової діяльності. 
Враховуючи вищевикладене суд вважає, що всі поліцейські з 24.02.2022 зобов`язані були знаходитися за місцем дислокації підрозділу, в якому проходять службу та виконувати свої безпосередні функціональні обов`язки, в тому числі і завдань щодо захисту, пов`язаних із захистом територіальної цілісності України.
Щодо посилання апелянта як на підставу задоволення позовних вимог посилається поширення на нього пункту 1 наказу №190, що виключає необхідність повернення до місця несення служби колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що  зі змісту пункту 1 Наказу від 10.03.2022 №190 вбачається, що поліцейський звільняється від обов`язку невідкладно прибути до органу поліції за місцем несення служби у разі наявності двох умов: наявність на вихованні одного або більше дітей віком до 18 років та наявність жінки/чоловіка поліцейського, військовослужбовця або особя рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту, який задіяний до виконання службових обов`язків за місцем проходження служби.  
Водночас, ОСОБА_1 ж не надав доказів на підтвердження того, що його жінка є однією з вищеперелічених осіб та виконувала службові обов`язки за місцем проходження служби.
Між тим, умовою за наявності якої поліцейський також звільняється від обов`язку невідкладно прибути до органу поліції за місцем несення служби та має право протягом 1 доби прибути до найближчого органу поліції для реєстрації та постановки на облік є неможливість проїзду в регіон місця проходження служби у зв`язку з об`єктивними причинами такими як тимчасова окупація чи повне зупинення транспортного сполучення.
Крім того слушним є зауваження суду першої інстанції, що наказ № 190 був прийнятий від 10.03.2022, що унеможливлювало його застосування в період з 01.03.2022 по 09.03.2022. Отже, правильним є висновок суду першої інстанції, що  на позивача не поширюється дія п.1,3 наказу №190, які виключають необхідність повернення до місця несення служби.
Відхиляючи доводи позивача щодо неможливості прибути до місця служби у спірний період, суд першої інстанції врахував, що у період з 01.03.2022 по 09.03.2022 транспортне сполучення як у межах Черкаської області так і між містами Черкаси та Харків не припинялося. Транспорт між вказаними населеними пунктами курсував постійно, зважаючи на аналіз руху, АТ “Укрзалізниця” також призначала додаткові рейси між вказаними сполученнями, що підтверджується пресслужбою АТ “Укрзалізниця” в месенджері “Telegram” у період з 01.03.2022 по 09.03.2022: https://t.me/UkrzalInfo.  
Не наведено жодних важливих аргументів з цього приводу і в апеляційній скарзі.
Оцінюючи у сукупності встановлені по справі обставини суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач вчинив дії, що суперечать інтересам служби, та свідчать про непрофесійне виконання обов`язків поліцейського. Цими діями позивач порушив обов`язки передбачені пунктами 1, 2, 6 частини 1 статті 18 Закону №580-VIII, що є достатньою підставою для застосування до нього дисциплінарного стягнення. 
Принагідно колегія суддів зазначає, й те, що чинним законодавством не визначено поняття дискредитації.
Дискредитація (від французького слова discrediter - підривати довіру) - це підрив довіри когось, приниження чиєїсь гідності, авторитету. Аналізуючи складові цього поняття, суд дійшов до висновку, що вони тісно пов`язані з морально-етичними нормами. Отже, вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ та власне органи поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.
Отже, під вчинками, що дискредитують звання працівника Національно поліції України та власне органи Національної поліції, слід розуміти протиправні, винні діяння, які здійснені посадовою особою органу внутрішніх справ у зв`язку з виконанням службових обов`язків або не пов`язані з їх виконанням, але за своїм характером здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ.
З огляду на вказане, з точки зору стороннього розсудливого спостерігача, порушення позивачем цих приписів може сприйматися, як спроба підриву довіри до Національної поліції, і відповідальність за це несе держава.
Зазначене безумовно негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства.
Вимоги морального змісту віднесені до службово-трудових обов`язків працівників поліції. Приймаючи присягу, позивач зобов`язався вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки (постанова Верховного Суду від 25.04.2019 у справі № 816/604/17).
Верховним Судом у постанові від 02.10.2018 у справі № 815/4463/17 сформована правова позиція щодо того, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушення Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Колегія суддів звертає увагу на те, що як охоронець громадського порядку, держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок (рішення ЄСПЛ від 19.06.2001  у справі "Звежинський проти Польщі" (заява № 34049/96), рішення ЄСПЛ від 19.04.2007 у справі "Вільхо Ескелінен та інші проти Фінляндії" (заява № 63235/00).
Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів Національної поліції є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку щодо недоведеності позивачем факту існування поважних причин, які зумовили самоусунення від посадових обов`язків у спірний період . При цьому, суд бере до уваги те, що позивач повернувся до місця служби, коли отримав повідомлення про початок службового розслідування та необхідності надання пояснень, що фактично нівелює викладені у позовній заяві причини неможливості його виїзду до міста Харкова.    
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії відповідача щодо проведення службового розслідування відносно позивача, вчинені з дотриманням Дисциплінарного статуту та Порядку № 893, вина позивача у порушенні службової дисципліни доведена належними та допустимими доказами, сформований в результаті цих дій висновок про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є обґрунтованими, а застосоване до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення є співмірним до вчиненого проступку.
Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В ході розгляду справи позивач не довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Доводи апеляційної скарги.

Доводи апелянта  щодо відсутності вини  у порушенні дисципліни та Присяги через наявність таких обставин як воєнний стан, відповідальність за сім`ю, апеляційний суд  вимушений відхилити через специфіку та особливості проходження служби в поліції, вимог до поліцейських контролювати свою поведінку, почуття та емоції, вимог до поліцейських щодо дій під час дії особливого стану (воєнного стану) згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України “Про правовий режим воєнного стану”.
Щодо доводів апелянта про повторне притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності за один проступок, колегія суддів його відхиляє, оскільки наказом ДПП “Про скасування наказів ДПП про застосування дисциплінарних стягнень” № 281 скасовано наказ ДПП від 16.03.2022 №178 в частині застосування до позивача дисциплінарного стягнення (а.с.21-23, т.2). 13.05.2022 наказом ДПП №785о/с по особовому складу скасовано пункт наказу ДПП від 16.03.2022 №626 о/с в частині звільнення позивача зі служби в поліції (а.с.24, т.2). 
Отже, скасування наказів від 16.03.2022 №178 та від 16.03.2022 №626 о/с зумовили неможливість їх застосування з моменту їх видання, що мало наслідком поновлення позивача на службі. Тобто на момент прийняття оскаржуваних у цій справі наказів від 27.05.2022 № 319 та від 09.06.2022 № 838 о\с було відсутнє застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. 
Колегія суддів констатує, що апелянт був поновлений на службі в поліції та отримав грошове забезпечення за час вимушеного прогулу. Після скасування зазначених наказів .
До того ж у розумінні частини 1 статті 61 Конституції України юридичним запобіжником несення особою подвійного тягаря юридичної відповідальності одного виду за скоєння правопорушення є або діюче рішення суб`єкта владних повноважень з приводу притягнення особи до відповідальності, або рішення суду з приводу притягнення особи до юридичної відповідальності.
Водночас, діючий наказ суб`єкта владних повноважень на момент звільнення ОСОБА_1 був відсутній, отже доводи апелянта про застосування до нього двічі дисциплінарного стягнення за один і той самий дисциплінарний проступок колегія суддів відхиляє.
Також апеляційний суд не приймає доводи апелянта про позмінний графік несення служби у відділі чергової служби УПП в Харківській області ДПП, з огляду на таке.
Наказом начальника ДПП від 21.02.2022 № 364 весь особовий склад патрульної поліції переведений на посилений варіант службової діяльності з 21.02.2022 по 26.02.2022. 
Інструкцією про порядок переведення органів Національної поліції України на посилений варіант службової діяльності, затвердженою наказом МВС від 10.12.2015 № 1560 визначено, що за наказом керівників, які мають право введення посиленого варіанта, чисельність сил може бути збільшена за рахунок:
1) тимчасової відміни вихідних днів для поліцейських та відкликання їх із відпусток; 2)          припинення здійснення відряджень або відкликання з них поліцейських; 3) установлення для поліцейських (крім добових нарядів) несення служби понад установлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні, але не більше 12-годинного робочого дня та шестиденного робочого тижня.
У разі введення воєнного стану в Україні чи в окремих її місцевостях строк уведення посиленого варіанта має відповідати строку, визначеному в Указі Президента України.
В аспекті наведеного слід зазначити, що враховуючи введення на території України воєнного стану особовий склад поліції переведено на посилений варіант службової діяльності в надзвичайний (позаплановий) режим, тобто поліцейські з 24.02.2022 мали б знаходитися за місцем дислокації підрозділу, в якому проходять службу та виконувати свої безпосередні функціональні обов`язки в посиленому режимі.
При цьому, апеляційний суд враховує, що необхідна кількість особового складу для несення служби визначалась кожного дня з урахуванням оперативної обстановки згідно щоденно затверджених начальником УПП в Харківській області ДПП ОСОБА_4 в період з 01.03.2022 по 09.03.2022 розстановок сил та засобів відділу чергової служби УПП в Харківській області ДПП (а.с.45-53, т.2), що також підтвердив представник відповідача під час апеляційного розгляду справи.
Отже, колегія суддів відхиляє довід апелянта про те, що за датами, які були визначені прогулом з боку позивача, останній мав би нести служби не всі 9 днів, а лише 04.03.2022, та 08.03.2022, оскільки несення служби в посиленому режимі в період воєнного стану здійснювалось в залежності від наказу керівника по службі, виконання якого є обов`язком поліцейського відповідно до ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту.
Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Отже, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду  від  24 січня 2023 року по справі № 420/13554/22  – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.
          Дата складення та підписання повного тексту судового рішення –   21 квітня 2023 року.

Головуючий суддя 	 	Шляхтицький О.І.	
Судді	    	Домусчі С.Д.    Семенюк Г.В.