УХВАЛА

15 травня 2023 року 
м. Київ

справа №808/900/17
адміністративне провадження № К/990/10753/23  

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Данилевич Н.А.,
суддів: Мацедонської В.Е.,  Шевцової Н.В., 

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 23 серпня 2022 року у справі №808/900/17 за позовом ОСОБА_1 до Запорізької обласної прокуратури про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,-
В С Т А Н О В И В:
У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Прокуратури Запорізької області, в якому просив: визнати протиправним і скасувати наказ прокурора Запорізької області від 07 березня 2017 року №122ц про звільнення радника юстиції ОСОБА_1 , заступника начальника слідчого відділу Прокуратури Запорізької області, зі служби в органах прокуратури; поновити його на посаді заступника начальника слідчого відділу Прокуратури Запорізької області або на будь-яку іншу рівнозначну посаду в органах Прокуратури Запорізької області; 
визнати протиправним і скасувати наказ прокурора Запорізької області від 16 січня 2017 року №19ц у частині зміни раднику юстиції ОСОБА_1 , заступнику начальника слідчого відділу Прокуратури Запорізької області, розміру надбавки за виконання особливо важливої роботи до посадового окладу, з урахуванням надбавки за класний чин і вислугу років, і встановлення її у розмірі 10% з 16 січня 2016 року; 
визнати протиправним і скасувати наказ прокурора Запорізької області від 20 січня 2017 року №37ц у частині зміни раднику юстиції ОСОБА_1 , заступнику начальнику слідчого відділу Прокуратури Запорізької області, розміру премії, з урахуванням надбавки за класний чин і вислугу років, та встановлення її у розмірі 10%; 
визнати протиправним і скасувати наказ прокурора Запорізької області від 24 лютого 2017 року №110ц у частині зміни раднику юстиції ОСОБА_1 , заступнику начальника слідчого відділу Прокуратури Запорізької області, розміру премії, з урахуванням надбавки за класний чин і вислугу років та встановлення її у розмірі 10%; 
стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 заробітну плату за період з 16 січня по 07 березня 2017 року, з урахуванням перерахунку премій, надбавки за виконання особливо важливої роботи до посадового окладу і вихідної допомоги при звільненні працівника, з урахуванням надбавки за класний чин і вислугу років у повному обсязі відповідно до займаної посади, без урахування дії протиправного наказу прокурора області від 16 січня 2017 року №19ц, протиправного наказу прокурора області від 20 січня 2017 року №37ц і протиправного наказу від 24 лютого 2017 року №110ц, невиплати премії у березні 2017 року і без урахування виплачених за цей період коштів на загальну суму 32 933,64 грн; 
стягнути з Прокуратури Запорізької області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 08 березня 2017 року по дату прийняття рішення судом про поновлення на роботі, з урахуванням того, що середньоденний розмір заробітної плати в період з 08 березня по 05 вересня 2017 року складав - 945,68 грн, а з 06 серпня 2017 року по час винесення рішення судом - 2335,83 грн, з урахуванням отриманих позивачем сум середнього розміру соціальної допомоги по безробіттю 235,8 грн і середньоденного розміру заробітної плати за місце роботи позивача в розмірі 622,11 грн; 
стягнути з Прокуратури Запорізької області на його користь 10 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2018 року позов задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано наказ прокурора Запорізької області від 07 березня 2017 року №122ц про звільнення радника юстиції ОСОБА_1 , заступника начальника слідчого відділу Прокуратури Запорізької області, зі служби в органах прокуратури. Поновлено радника юстиції ОСОБА_1 на посаді заступника начальника слідчого відділу Прокуратури Запорізької області. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2018 року скасовано та прийнято нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
Постановою Касаційного адміністративного суду в складі Верховного суду від 13 жовтня 2021 року скасовано постанову суду апеляційної інстанції у частині вимог про визнання протиправним і скасування наказу прокурора Запорізької області від 07 березня 2017 року №122ц щодо звільнення радника юстиції ОСОБА_1 , заступника начальника слідчого відділу Прокуратури Запорізької області, зі служби в органах прокуратури; про поновлення радника юстиції ОСОБА_1 на посаді заступника начальника слідчого відділу Прокуратури Запорізької області або на будь-яку іншу рівнозначну посаду в органах Прокуратури Запорізької області; про стягнення з Прокуратури Запорізької області на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн. 
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2018 року у вказаній частині залишено без змін, доповнено його датою, з якої ОСОБА_1 підлягає поновленню на посаді - з 08 березня 2017 року. 
Скасовано постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року у частині вимог про стягнення з Прокуратури Запорізької області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до Запорізького окружного адміністративного суду.
08 грудня 2021 року від ОСОБА_1 надійшла заява про зміну розміру позовних вимог, у якій заявник просив стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 08 березня 2017 року по 13 жовтня 2021 року, згідно з наданим ним розрахунком середньоденного розміру заробітної плати.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто із Запорізької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 08 березня 2017 року по 19 квітня 2018 року в розмірі 166673,04 грн, з проведенням необхідних відрахувань відповідно до вимог чинного законодавства. У задоволені іншої частини позову відмовлено.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 23 серпня 2022 року скасовано рішення суду першої інстанції, а позов задоволено частково. Стягнуто із Запорізької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 08   березня 2017 року по 19 квітня 2018 року в розмірі 91481,31 грн, з проведенням необхідних відрахувань відповідно до вимог чинного законодавства. У задоволені іншої частини позову відмовлено.
Не погоджуючись із оскаржуваними судовими рішеннями, позивачем подано касаційну скаргу.
Ухвалами Верховного Суду від 17 жовтня 2022 року, від 05 грудня 2022 року та від 08 лютого 2023 року касаційні скарги ОСОБА_1 були повернуто скаржнику.
27 березня 2023 року четверта касаційна скарга позивача надійшла до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвалою Верховного Суду від 18 квітня 2023 року касаційну скаргу залишено без руху.
Так, скаржнику надано строк для усунення її недоліків шляхом надання до суду касаційної інстанції обґрунтованого клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та надання відповідних доказів на обґрунтування вказаного клопотання.
На виконання вимоги ухвали Верховного Суду, скаржник засобами поштового зв`язку надіслав клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке надійшло до Верховного Суду 05 травня 2023 року.  
В цьому клопотанні позивач зазначив, що перша касаційна скарга була направлена до суду касаційної інстанції в найкоротший строк, проте ухвалами Верховного Суду від  17 жовтня 2022 року, від 05 грудня 2022 року та від 08 лютого 2023 року касаційні скарги ОСОБА_1 було повернуто скаржнику.
Зазначені ухвали містили роз`ясненням права позивача на повторне звернення до Верховного Суду .
Як наголошує скаржник, жодна з ухвал Верховного Суду у цій справі не була постановлена у зв`язку з порушеннями строку на подання касаційної скарги. 
Насамкінець позивач посилається на введення воєнного стану та необхідність здійснювати догляд за батьком позивача у зв`язку з погіршенням його стану здоров`я з 2021 року. 
Перевіривши причини пропуску строку на касаційне оскарження, Верховний Суд зазначає наступне. 
Відповідно до частин першої-третьої статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.
Предметом касаційного оскарження в даній справі є рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2022 року та постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 23 серпня 2022 року у справі №808/900/17.
Ухвалами Верховного Суду від 17 жовтня 2022 року, від 05 грудня 2022 року, від 08 лютого 2023 року касаційні скарги ОСОБА_1 були йому повернуті на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, оскільки у поданих позивачем касаційних скарг не були викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку. 
Верховний Суд наголошує, що не оформлення попередніх касаційних скарг відповідно до вимог КАС України аж ніяк не може вважатися обставинами, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, оскільки належне оформлення касаційних скарг відповідно до КАС України залежать акурат від волевиявлення особи скористатися своїм правом на касаційне оскарження, проте скаржник з суб`єктивних, а не об`єктивних причин, не брав до уваги роз`яснення Верховного Суду з приводу правильного зазначення та викладення підстав касаційного оскарження рішення судів попередніх інстанцій у попередніх касаційних скарг, що зумовлювало їх неодноразове повернення.  
Крім того, згідно з відомостями автоматизованої системи документообігу суду позивач неодноразово звертався до суду касаційної інстанції з касаційними скаргами саме у період запровадження воєнного стану. Тому посилання на негативні наслідки повномасштабного вторгнення Російської Федерації в Україну, спростовується фактом неодноразового звернення заявника з касаційними скаргами у зазначений період, а отже не є поважними підставами для поновлення пропущеного процесуального строку.
Щодо здоров`я батька позивача слід зазначити, що останнім не доведено взаємозв`язку з погіршення здоров`я батька заявника касаційної скарги та неналежним оформленням останнім неодноразово поданих касаційних скарг. 
Інших поважних та об`єктивних причин для поновлення строку на касаційне оскарження заявником не зазначено, тому Верховний Суд дійшов висновку про неповажність наведених позивачем підстав для поновлення строку касаційного оскарження, а тому у задоволенні заяви про поновлення строку на касаційне оскарження необхідно відмовити.
Пунктом четвертим частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо заявником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.
За таких обставин, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 23 серпня 2022 року у справі №808/900/17 необхідно відмовити.
Керуючись статтями 248, 329, 333 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2022 року та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 23 серпня 2022 року у справі №808/900/17.
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 23 серпня 2022 року у справі №808/900/17 за позовом ОСОБА_1 до Запорізької обласної прокуратури про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді	Н.А. Данилевич В.Е. Мацедонська   Н.В. Шевцова