У х в а л а        
19 травня 2023 року
м. Київ
 
справа № 639/204/16-ц
 
провадження № 61-5022 ск 23 
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулька Б. І. розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід судді Касаційного цивільного суду 
у складі Верховного Суду Лідовця Руслана Анатолійовича за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Жовтневого районного суду 
м. Харкова від 21 лютого 2019 року та додаткового рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 березня 2019 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до державної установи «Інститут мікробіології та імунології імені І. І. Мечникова Національної академії медичних наук України», профспілкового комітету державної установи «Інститут мікробіології та імунології імені І. І. Мечникова Національної академії медичних наук України», первинної профспілкової організації державної установи «Інститут мікробіології та імунології імені І. І. Мечникова Національної академії медичних наук України», Харківської обласної організації профспілки працівників охорони здоров`я про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, компенсації за несвоєчасно проведений розрахунок у частині виплати заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час розрахунку при звільненні за касаційною скаргоюОСОБА_1 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 10 лютого 2023 року,
ВСТАНОВИВ:
У січні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до державної установи «Інститут мікробіології та імунології імені І. І. Мечникова Національної академії медичних наук України», профспілкового комітету державної установи «Інститут мікробіології та імунології імені І. І. Мечникова Національної академії медичних наук України», первинної профспілкової організації державної установи «Інститут мікробіології та імунології імені І. І. Мечникова Національної академії медичних наук України», Харківської обласної організації профспілки працівників охорони здоров`я про про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, компенсації за несвоєчасно проведений розрахунок у частині виплати заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час розрахунку при звільненні.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 лютого 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. 
Стягнуто з профспілкового комітету державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І. І. Мечникова Національної академії медичних наук України» на користь ОСОБА_1 необґрунтовано утримані членські внески у сумі 902 грн. 17 коп.
У задоволенні іншої частини позову відмовлено. 
Додатковим рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 березня 2019 року доповнено рішення Жовтневого районного суду м.Харкова 
від 21 лютого 2019 у вищезазначеній справі абзацом 4 резолютивної частини наступного змісту: «Стягнути з профспілкового комітету Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І. І. Мечникова Національної академії медичних наук України» судовий збір у дохід держави у сумі 551 грн 20 коп.»
Постановою Харківського апеляційного суду від 05 червня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 21 лютого 2019 року залишено без змін.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 грудня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 лютого 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 05 червня 2019 року залишено без змін (провадження 
№ 61-15485св19).
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 серпня 2022 року 
у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 лютого 2019 рокуу та додаткового рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 березня 2019 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом  ОСОБА_1 до державної установи «Інститут мікробіології та імунології імені І. І. Мечникова Національної академії медичних наук України», профспілкового комітету державної установи «Інститут мікробіології та імунології імені І. І. Мечникова Національної академії медичних наук України», первинної профспілкової організації державної установи «Інститут мікробіології та імунології імені 
І. І. Мечникова Національної академії медичних наук України», Харківської обласної організації профспілки працівників охорони здоров`я про про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, компенсації за несвоєчасно проведений розрахунок у частині виплати заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час розрахунку при звільненні відмовлено.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 10 лютого 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова 
від 01 серпня 2022 року визнано неподаною та повернуто заявникові. 
У квітні 2023 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку   ОСОБА_1 подано касаційну скаргу на ухвалу Харківського апеляційного суду від 10 лютого 2023 року. 
Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду 
від 25 квітня 2023 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження судового рішення. Касаційну скаргу залишено без руху для усунення недоліків, запропоновано зазначити обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, уточнити прохальну частину касаційної скарги відповідно до положень статті 409 ЦПК України та надіслати її копію відповідно до кількості учасників справи. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.
08 травня 2023 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Лідовця Р. А., яка обґрунтована тим, що існують обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді, так як, на її думку, вказаним суддею-доповідачем порушено норми Конституції України, ЦПК України, Кодексу суддівської етики та присяги судді, оскільки незаконно зобов`язав її вказати, у чому полягає неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, уточнити прохальну частину касаційної скарги. Вважає, що касаційна скарга викладена відповідно до вимог частини другої 
статті 392 ЦПК України. 
Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду 
від 18 травня 2023 рокузаяву ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Лідовця Р. А. від участі у розгляді справи за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 лютого 
2019 року та додаткового рішення Жовтневого районного суду м. Харкова 
від 12 березня 2019 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до державної установи «Інститут мікробіології та імунології імені І. І. Мечникова Національної академії медичних наук України», профспілкового комітету державної установи «Інститут мікробіології та імунології імені І. І. Мечникова Національної академії медичних наук України», первинної профспілкової організації державної установи «Інститут мікробіології та імунології імені І. І. Мечникова Національної академії медичних наук України», Харківської обласної організації профспілки працівників охорони здоров`я про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, компенсації за несвоєчасно проведений розрахунок у частині виплати заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час розрахунку при звільненні за касаційною скаргоюОСОБА_1 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 10 лютого 2023 року визнано необґрунтованою.
Заяву про відвід судді Верховного Суду Лідовця Р. А. передано для вирішення зазначеного питання іншому судді, який визначається у порядку встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України. 
Заяву  ОСОБА_1 згідно із частиною третьою статті 40 ЦПК України передано для автоматизованого розподілу і згідно з протоколом від 18 травня 2023 року визначено судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Гульку Б. І.
Вивчивши матеріали касаційного провадження, вважаю, що підстав для задоволення заяви про відвід судді Касаційного цивільного суду 
у складі Верховного Суду Лідовця Р. А. немає, оскільки доводи заявника 
не свідчать про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності зазначеного судді.
Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід (абзац перший частини третьої статті 40 ЦПК України).
Згідно із пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або необ`єктивності судді.
У частині одинадцятій статті 40 ЦПК України зазначено, що за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.
Згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52, 
від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.
При цьому зміст заяви  ОСОБА_1  свідчить про незгоду з ухваленим вказаним суддею судовим рішенням у справі № 639/204/16-ц, які самі по собі 
не можуть свідчити про неупередженість чи об`єктивність судді, а є реалізацією суддею своїх процесуальних повноважень, передбачених нормами 
ЦПК України.
Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 36 ЦПК України). 
Враховується і те, що обґрунтованих сумнівів в неупередженості судді 
не наведено, оскільки такі сумніви мають грунтуватися на фактичних обставинах, а не на припущеннях (рішення Європейського суду з прав людини від 26 вересня 2019 року у справі «Іліє проти Румунії»). Таких обставин і доказів заявник не навів і не надав.
Керуючись статтями 36, 40 ЦПК України 
УХВАЛИВ :
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Лідовця Руслана Анатолійовича за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 лютого 2019 року та додаткового рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 березня 2019 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до державної установи «Інститут мікробіології та імунології імені І. І. Мечникова Національної академії медичних наук України», профспілкового комітету державної установи «Інститут мікробіології та імунології імені І. І. Мечникова Національної академії медичних наук України», первинної профспілкової організації державної установи «Інститут мікробіології та імунології імені І. І. Мечникова Національної академії медичних наук України», Харківської обласної організації профспілки працівників охорони здоров`я про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, компенсації за несвоєчасно проведений розрахунок у частині виплати заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час розрахунку при звільненні за касаційною скаргоюОСОБА_1 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 10 лютого 2023 року відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                                       Б. І. Гулько