Справа № 443/860/22                                Головуючий у 1 інстанції: Равлінко Р.Г. 
Провадження № 22-ц/811/2797/22                        Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
       06 квітня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 
головуючого - судді Ніткевича А.В.
суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні Львівського апеляційного суду у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 на рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 27 вересня 2022 року та додаткове рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 30 вересня 2022 року у складі судді Равлінко Р.Г. в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання дітей, - 
                                        встановив:
У березні 2022 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_3 , в якому просила зменшити розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначений судовим наказом від 27 липня 2021 року в справі № 443/1090/21, виданим Жидачівським районним судом Львівської області, з 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 07 липня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття, до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Вимоги обґрунтовувала тим, що з 08 серпня 2005 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , який рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 23.09.2021 в справі №443/496/21 розірвано. Від шлюбу сторони по справі мають двох дітей: малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітню доньку - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 27 липня 2021 року в справі №443/1090/21 Жидачівським районним судом Львівської області видано судовий наказ, яким вирішено стягувати з неї на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 07 липня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття. 20 липня 2020 року постановою Жидачівського РВ ДВС у Львівській області ЗМУМЮ (м. Львів) відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого на підставі вищевказаного рішення суду. За відсутності в неї встановлених виконавцем доходів, останній стягує аліменти в розмірі 1/3 частки від середньої зарплати в Стрийському районі за статистичними даними Держстату (з 01 січня 2021 року - 10 853 грн.), що становить 5 426, 50 грн. щомісячно. Вона регулярно сплачувала на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей, однак на даний час її сімейний та матеріальний стан змінилися, що створює певні перешкоди в можливості сплати аліментів у визначеному розмірі. 
17 грудня 2021 року вона уклала шлюб з ОСОБА_6 . В результаті укладення шлюбу її прізвище змінилося на – ОСОБА_7 . Від шлюбу вони мають дитину - малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання № 111 від 21 січня 2022 року, виданої Жидачівським МВУКГ вона зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 з 20 жовтня 2021 року по теперішній час. На даний час вона не працює і перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, у зв`язку з чим не має можливості щомісяця сплачувати аліменти у розмірі 1/3 від заробітку. Просила позов задовольнити .
Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 27 вересня 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Додатковим рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 30 вересня 2022 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп. 
Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , вважає рішення таким, що ухвалене без встановлення фактичних обставин справи, без підкріплення належними та допустимими доказами, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому не може вважатись правомірним.
В обґрунтування вимог покликається на те, що до позовної заяви про зменшення розміру аліментів подано копію свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_1 від 15.06.2022, що свідчить про народження у неї дитини в другому шлюбі, через що змінився її сімейний стан. Наразі позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною та не має можливості працевлаштуватись, оскільки малолітня дитина потребує постійного догляду. Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку є єдиним доходом, який покриває витрати на утримання малолітньої дитини, тому позивачка позбавлена можливості сплачувати аліменти на дітей у розмірі, визначеному судовим наказом від 27 липня 2021 року в справі №443/1090/21, виданим Жидачівським районним судом Львівської області. 
Просить скасувати рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 27 вересня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. 
Також просить скасувати додаткове рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 30 вересня 2022 року.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що відповідно до вимог ч.3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення. 
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно із ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
При цьому, згідно із ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, відтак колегія суддів інформувала учасників справи про час і день розгляду справи, шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Частина перша статті 15 Цивільного кодексу України закріплює право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Перевіряючи законність оскаржуваного рішення суду першої інстанції колегія суддів враховує таке.
Відповідно до ст.ст. 51 Конституції України, 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно із ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ч.ч. 1, 2 ст. 141 СК України).
Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 23.09.2021 розірвано.
У шлюбі в сторін народилось двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 20.11.2006 виданого Бережницькою сільською радою Жидачівського району Львівської області (а.с.49) та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 22.01.2010 виданого Бережницькою сільською радою Жидачівського району Львівської області відповідно (а.с50). 
Судовим наказом Жидачівського районного суду Львівської області від 27.07.2021 з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 07.07.2021 і до досягнення дітьми повноліття (а.с.13).
Відповідно до записів у трудовій книжці НОМЕР_4 , ОСОБА_9 04.11.2020 звільнена з роботи у ФОП ОСОБА_10 за згодою сторін (а.с.10).
Згідно із довідкою від 01.08.2022 № 487 виданої Жидачівським районним центром зайнятості, ОСОБА_1 дійсно не зареєстрована у Жидачівській районній філії Львівського обласного центру зайнятості та інших центрах зайнятості України як така, що шукає роботу станом на 01.08.2022 (а.с.14 на звороті).
Також, судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 17.12.2021 зареєструвала шлюб із ОСОБА_6 , про що складено відповідний актовий запис № 94, видано Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_5 від 17.12.2021 (а.с.51).
Згідно із довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 21.01.2022 №111 ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 по теперішній час (а.с.12).
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 15.06.2022 виданого Жидачівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) ОСОБА_8 народився ІНФОРМАЦІЯ_8 про що зроблено відповідний актовий запис №57, його батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_1 (а.с.7).
В свою чергу, у довідці про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 09.09.2022 №475 зазначено за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровані та проживають: ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 (а.с.45).
Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 09.09.2022 №476, проведено обстеження умов проживання та наявність пільг: АДРЕСА_2 . При обстеженні встановлено, що в будинку за вказаною адресою проживають: ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 . Загальна площа- 81,8 кв. м, житл.-52,0 кв. м. Земельна ділянка – 1,48 га. (а.с.46).
Відповідно до довідки від 14.09.2022 № 1846 про доходи ОСОБА_3 , останній працює на АТ «Кохавинська ПФ», на посаді слюсар-ремонтник. Загальна сума доходу за період з березня 2022 року по серпень 2022 року становить 71 197,48 грн (а.с.47).
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не надала належних та допустимих доказів того, що змінились обставини, що існували на момент постановлення рішення про стягнення аліментів, визначені ст.192 СК України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів. Також, позивачкою не надано доказів зміни її матеріального стану, стану здоров`я, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі. Крім того, суд зазначив, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.
Одночасно суд зазначив, що ОСОБА_1 фактично просить змінити спосіб стягнення аліментів з частки від її доходу на тверду суму у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, проте змінювати спосіб стягнення аліментів в силу приписів частини 3 статті 181 СК України є безумовним правом одержувача аліментів (відповідача). 
З таким висновком погоджується колегія суддів з огляду на таке.
Згідно зі статтями 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.
За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набув чинності 08 липня 2017 року, внесено зміни до Сімейного кодексу України. 
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України).
Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до вказаної норми аліменти на утримання дитини можуть бути стягнуті на користь того з батьків, з ким вона проживає та на чиєму утриманні вона перебуває.
Таким чином, положеннями СК України спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу відповідача чи у твердій грошовій сумі) поставлений в залежність від вимоги того, хто має на них право та одночасно встановлено, що розмір аліментів, призначений за будь-яким із зазначених способів стягнення аліментів, не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
При цьому, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей; непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 
В свою чергу, відповідно до частин першої, другої статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Згідно із пунктом 4 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.
За приписами частини сьомої статті 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.
При цьому, частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. 
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Однак, згідно із абзацом другим ч. 3 ст. 181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Таким чином, як право обрати спосіб стягнення аліментів, так і право на зміну способу аліментів, який визначений рішенням суду, має відповідно той з батьків, разом з яким проживає дитина або одержувач аліментів.
Натомість, позивачка по справі ОСОБА_1 є платником аліментів, спосіб і розмір яких визначений судовим наказом Жидачівського районного суду Львівської області від 27.07.2021, згідно із яким з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 та сина ОСОБА_4 в розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 07.07.2021 і до досягнення дітьми повноліття.
Однак, звертаючись із позовом по даній справі позивачка ОСОБА_1 , як платник аліментів, просить про зменшення розміру аліментів шляхом зміни способу стягнення із частки однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів на тверду грошову суму 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що не передбачено законом для платника аліментів.
Крім цього, виходячи з наведених вище положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх стану здоров`я.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до положень статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачка вказувала, що на даний час немає можливості сплачувати аліменти у визначеному наказом розмірі, оскільки у неї народилась дитина та вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, єдиним її доходом є допомога на дитину, яка покриває її витрати на утримання малолітньої дитини. Таким чином, позивач кА фактично не погоджується з судовим рішенням виданим у формі наказу.
Позивачка вважає, що наявність дитини в другому шлюбі, вже само по собі свідчить про погіршення її матеріального становища, і є підставою для зменшення розміру аліментів на утримання дітей від першого шлюбу. Разом з цим, позивачка не надала доказів на підтвердження зміни (погіршення) її майнового стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів, що могло бути підставою для зміни судом до запропонованого нею розміру аліментів, виходячи з наведених норм СК України. Зміна сімейного стану не може бути самостійною підставою для зміни матеріального стану платника аліментів. Докази, які б підтверджували погіршення майнового стану позивачки у зв`язку з народженням дитини в іншому шлюбі, остання суду не надала. 
З матеріалів справи вбачається, що позивачкою сплачуються аліменти на двох дітей у розмірі 4 354 грн. 23 коп., виходячи із середньої зарплати в Стрийському районі за статистичними даними Держастату. 
Зменшення розміру аліментів до 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, без визначення такої в твердій грошовій сумі, призведене до порушення прав дитини. 
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Частиною першою ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачка не довела обставин, передбачених статтею 192 СК України, і судом не встановлено зміни її майнового або сімейного стану, які б були достатніми підставами для зменшення аліментів до розміру запропонованого позивачкою.
Враховуючи зазначене, повно та всебічно встановивши обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову. 
Доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують правильних висновків суду.
Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Що стосується розподілу судових витрат, суд першої інстанції за наслідком вирішення спору стягнув з позивачки на користь держави судового збору у розмірі 992 грн. 40 коп.
Згідно із частиною першою статі 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини другої статі 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.
Враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено, тому саме з позивачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп. за подання позовної заяви.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,-
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 - залишити без задоволення. 
Рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 27 вересня 2022 року залишити без змін.
Додаткове рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 30 вересня 2022 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 06 квітня 2023 року.

Головуючий                                                 А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк