ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 квітня 2023 року  
м. Київ
справа № 722/151/20
провадження № 51-71км22
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:
головуючого	ОСОБА_1 ,	
суддів	ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,	
за участю: секретаря судового засідання	  ОСОБА_4 ,	
прокурора захисника	ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,	
розглянув у судовому засіданні касаційні скарги прокурорів, які брали участь у розгляді кримінального провадження в судах першої та апеляційної інстанцій, на ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 4 жовтня 2022 року щодо 
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сокиряни, жителя АДРЕСА_1 , 
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя м. Сокиряни Чернівецької області, 
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки та жительки м. Сокиряни Чернівецької області, 
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Чернівці, жителя АДРЕСА_2 .
Обставини справи 

1.  Вироком Кельменецького районного суд Чернівецької області від 26 травня 2021 року  ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 засуджено кожного за частиною 2 статті 162 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі статті 75 КК їх звільнено від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 1 рік та покладено певні обов`язки, передбачені статтею 76 цього Кодексу. 
2.  Суд визнав доведеним, що 18 липня 2017 року службові особи Сокирянської міської ради ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 без згоди власника з метою проведення огляду проникли на земельну ділянку та до господарського приміщення, що перебували у володінні ОСОБА_11 , розташованих на АДРЕСА_2 .
3.  Апеляційний суд оскарженою ухвалою скасував вирок районного суду і закрив кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в діях усіх обвинувачених складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 162 КК.
Вимоги і доводи касаційних скарг

4.  Сторона обвинувачення, посилаючись на пункти 1, 2 частини 1 статті 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), просить скасувати оскаржену ухвалу і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
5.  Вона вважає, що апеляційна інстанція дійшла помилкового висновку про відсутність у діянні обвинувачених складу злочину, оскільки надала невірну оцінку встановленим обставинам та не застосувала положення закону, які підлягають застосуванню.
6.  В обґрунтування своїх вимог сторона обвинувачення зазначає, що:
-       порушення недоторканності іншого володіння особи визнається кримінальним правопорушенням, незалежно від мети і мотиву, які переслідувала винна особа;
-       потерпілий ОСОБА_11 володів земельною ділянкою на законних підставах, а тому проникнення на її територію є порушенням недоторканості іншого володіння особи; 
-       не було об`єктивних причин для проведення невідкладного огляду без участі потерпілого, який не заперечував проти обстеження в його присутності;
-       рішення у цивільній справі не спростовують факту перебування спірної земельної ділянки у володінні потерпілого на момент вчинення злочину;
-       оглядом не встановлено факту скидання нечистот в річку Сокирянка, а висновок про це є лише припущенням ОСОБА_10 . 
7.  Захисник ОСОБА_6 направила до Суду письмові заперечення, у яких, наводячи відповідні аргументи, просить ухвалу апеляційного суду залишити без зміни, а касаційні скарги - без задоволення. 
Позиції  учасників судового провадження
8. У судовому засіданні захисник заперечила проти касаційних скарг, вважаючи оскаржене судове рішення законним і обґрунтованим.
9.  Прокурор, який представляв державне обвинувачення в суді касаційної інстанції, підтримав доводи касаційних скарг, просив їх задовольнити. 
10.  Іншим учасникам кримінального провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду касаційної інстанції не надходило. 
Оцінка Суду

11.  Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені у скарзі доводи, Суд дійшов висновку, що касаційні скарги належить задовольнити.
12.  Відповідно до статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. 
13.  Статтею 94 КПК передбачено, що суд має оцінити докази, ґрунтуючись на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи і прийняти рішення, виходячи із сукупності зібраних доказів у їх взаємозв`язку. Згідно зі статтею 370 КПК у своєму рішенні суд має навести мотиви, чому сукупність доказів, визнаних ним достовірними, доводить або не доводить винуватість особи за пред`явленим їй обвинуваченням.
14.  Апеляційний суд, постановляючи оскаржену ухвалу, належно не виконав цих вимог закону.
15.  Апеляційний суд не ставив під сумнів доведеність факту перебування обвинувачених на земельній ділянці, зазначеній у пункті 2 вище, однак дійшов висновку про те, що ці обставини не свідчать про наявність в їх діях об`єктивної і суб`єктивної сторони злочину, передбаченого частиною 2 статті162 КК.
16.  Обґрунтовуючи відсутність об`єктивної сторони злочину апеляційний суд послався на постанову Чернівецького апеляційного суду від 20 грудня 2019 року (справа № 722/969/19), якою зобов`язано потерпілого повернути у власність Сокирянської міської ради цю земельну ділянку[1].
17.  З цього рішення апеляційний суд зробив висновок, що виправдані не проникали до володіння потерпілого, оскільки «вони законом були наділені від імені народу України здійснювати права власника, в тому числі право фактичного володіння земельною ділянкою», на яку зайшли 18 липня 2017 року. 
18.  Суд зазначає, що об`єктом посягання при незаконному проникненні до житла або іншого володіння є перш за все право на особисте життя та приватність, які тісно пов`язані із житлом та іншим володінням особи.[2] Тому статті 162 КК застосовується, навіть якщо таке проникнення жодним чином не позначається на праві власності або іншому праві володіння, а також може застосовуватися у випадку, навіть якщо таке проникнення здійснюється власником відповідного майна без законних підстав. Таким чином, питання про те, на яких правових підставах житло або інше володіння, куди здійснено незаконне проникнення, фактично належить особі, не має значення для кваліфікації дій за статтею 162 КК.
19.  Європейський суд з прав людини, визначаючи сферу застосування статті 8 Конвенції з прав людини, близької за змістом до статті 30 Конституції України, зазначив, що захист статті 8 Конвенції не обмежується законним/дозволеним проживанням у будинку відповідно до національного права[3], і поширив захист статті 8 на мешканця квартири, щодо якої права мав лише його партнер[4], та на особу, яка проживала незаконно у квартирі майже 40 років.[5]
20.  Верховний Суд України також зазначав, що питання законності фактичного володіння особи житлом чи іншим володінням не впливає на застосовність статті 162 КК, і значення має лише питання, чи є об`єкт, куди здійснене проникнення, фактично житлом чи «іншим володінням». Наявність спору щодо зазначених об`єктів не виключає фактичного володіння та користування ними.[6]
21.  Відповідно до обставин, встановлених рішенням, на яке посилається апеляційний суд (див. пункт 16 вище), Сокирянська міська рада 22 лютого 2008 року передала потерпілому у приватну власність спірну земельну ділянку, саме виправданий ОСОБА_10 як міський голова погодив з потерпілим межі цієї ділянки. Також належними документами була підтверджена відсутність будь-яких обмежень на використання цієї ділянки і, врешті, 31 липня 2008 року потерпілому видано державний акт на право власності на цю земельну ділянку.
22.  Також апеляційний суд не пояснив, яким чином рішення у цивільній справі щодо права власності на спірну земельну ділянку може вплинути на оцінку подій, які сталися за два роки до його ухвалення. Висновок Чернівецького апеляційного суду (див. пункт 16 вище) про те, що право власності на цю ділянку було у 2008 році передано міською радою незаконно, не змінює стану речей, який існував на 18 липня 2017 року. Резолютивна частина цієї постанови - зобов`язати повернути спірну ділянку у комунальну власність - свідчить про те, що вона перебувала у володінні потерпілого.
23.  Таким чином, у своїх висновках апеляційний суд послався на обставини, які не лише не існували на час подій, що є предметом цього провадження, але й не можуть прийматися до уваги для визначення наявності складу злочину, передбаченого статтею 162 КК.
24.  Щодо суб`єктивної сторони апеляційний суд вирішив, що обвинувачені не мали умислу на незаконне проникнення в інше володіння потерпілого, оскільки мали умисел на обстеження домоволодінь у м. Сокиряни на предмет облаштування об`єктів, які можуть спричинити забруднення на виконання рішення виконавчого комітету міської ради. 
25.  Суд не погоджується з такою аргументацією.
26.  Конституція України не допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (частина 2 статті 30), незалежно від того, наскільки виправданою є мета такого проникнення. Потреби розслідування злочинів є не менш нагальними, ніж обстеження ділянок для визначення джерела забруднення водойми. Тим не менше, проникнення до житла або іншого володіння з метою розслідування злочину вимагає відповідного судового рішення, без якого воно буде незаконним, якщо здійснене всупереч волі законного володільця.
27.  Судами також не встановлено обставин, які б виправдовували проникнення до володіння потерпілого відповідно до частини 3 статті 30 Конституції України.
28.  За таких обставин Суд вважає, що мотиви, на яких ґрунтується ухвала апеляційного суду, не відповідають точному змісту кримінального закону.
29.  З огляду на наведене ухвалу апеляційного суду належить скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 
30.  Під час нового розгляду апеляційному суду необхідно врахувати викладене, здійснити провадження із додержанням вимог чинного законодавства і постановити рішення, яке відповідає положенням статті 370 КПК.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Суд 
ухвалив:
Касаційні скарги прокурорів задовольнити
Ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 4 жовтня 2022 року щодо  ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає. 
 
Судді:

ОСОБА_1                              ОСОБА_2                                        ОСОБА_3 

[1]Постанова Чернівецького апеляційного суду від 20 грудня 2019 року у справі № 722/969/19, https://reyestr.court.gov.ua/Review/86602726. 

[2]     Постанови від 31 жовтня 2019 року у справі 346/7477/13-к, https://reyestr.court.gov.ua/Review/85542842; від 8 грудня 2020 року у справі № 278/1306/17, https://reyestr.court.gov.ua/Review/94264608; від 23 березня 2021 року у справі №144/1182/15-к, https://reyestr.court.gov.ua/Review/96281986

[3]    McCann v. the United Kingdom, no. 19009/04, § 46, ECHR 2008; Bjedov v. Croatia, no. 42150/09, § 58, 29 May 2012; Ivanova and Cherkezov v. Bulgaria, no. 46577/15, § 49, 21 April 2016 

[4]    Prokopovich v. Russia, no. 58255/00, § 37, ECHR 2004-XI; Korelc v. Slovenia, no. 28456/03, § 82, 12 May 2009; Yevgeniy Zakharov v. Russia, no. 66610/10, § 32, 14 March 2017

[5]    Brezec v. Croatia, no. 7177/10, § 36, 18 July 2013 

[6]    Постановавід 24 березня 2016 року у провадженні 5- 299кс15, https://reyestr.court.gov.ua/Review/57616386