ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 року	Львів	Справа № 161/3366/23 пров. № А/857/8021/23	

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді:                                        Улицького В.З.
суддів:                                                            Кузьмича С.М., Матковської З.М.
при секретарі судового засідання:                 Василюк В.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.04.2023 року (рішення ухвалене у м. Луцьку судом у складі головуючого судді Черняка В.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Житомирської митниці про визнання протиправною та скасування постанови,-

                                                     ВСТАНОВИЛА:

У березні 2023 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Житомирської митниці про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил за № 0127/101000/22 від 29.06.2022 року.
Позивач позовні вимоги мотивував тим, що 23.02.2023 року вона отримала постанову Житомирської митниці в справі про порушення митних правил № 0127/101000/22 від 29.06.2022 року, відповідно до якої, її, як директора ДП «Експорт Євро Кар Україна» визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України з накладенням адміністративного стягнення у вигляду штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 46466,64 грн. Причиною притягнення особи до відповідальності є заявлення неправдивих відомостей щодо країни походження товару в митній декларації з метою неправомірного зменшення розміру митних платежів, а саме: інвойсу №200201.11-RT/EEU від 01.02.2020 року, автентичність якого не підтверджена митними органами Федеративної Республіки Німеччина. Вважає вказану постанову протиправною та безпідставною. Вказує, що достовірність поданих документів у встановленому законом порядку не спростована. Крім того, зазначає про відсутність протиправного умислу декларанта на вчинення дій, спрямованих на звільнення його від сплати митних платежів. Просив позов задоволити.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.04.2023 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції оскаржила ОСОБА_1 . Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задоволити.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.
Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено, що 03.02.2020 року для здійснення митного оформлення товару: вантажний автомобіль, марка «FORD», модель «TRANSIT», номер шасі  НОМЕР_1 , … в митному режимі «імпорт» до м/п «Житомир» Київської митниці ДФС декларантом ОСОБА_1 , керівником ДП «Експорт Євро Кар Україна» було подано електронну митну декларацію типу IM40ДЕ №UA100530/2020/006072, разом із товаросупровідними документами, а саме: реєстраційне свідоцтво НОМЕР_4 та документ про реєстрацію з короткостроковим номерним знаком НОМЕР_2 від 30.01.2020 року № НОМЕР_4 з терміном дії до 03.02.2020 року, інвойс №200201.11-RT/EEU від 01.02.2020 року, контракт №02/20-RT від 27.01.2020 року.
Як вбачається з поданих документів, продавцем товару є англійська компанія «REALSET TRADE LP» (196 Rose Strret. Suite 3. Edinburgh EH2 4AT, Scotland, United Kingdom), покупцем - ДП «Експорт Євро Кар Україна». Фактурна вартість товару 4700 євро (митна вартість товару заявлена декларантом із застосуванням резервного методу на рівні 159037,53 грн. (еквівалент 5700 євро на дату проведення митного оформлення транспортного засобу), загальна сума сплачених митних платежів становить 52216,30 грн. 
Житомирською митницею 13.01.2022 отримано лист Департаменту міжнародної взаємодії ДМСУ від 10.01.2022 року №26/26-04/7.19/10, яким надіслано відповідь митних органів ФРН на запит про надання адміністративної допомоги в митних справах стосовно перевірки автентичності документів, що надавалися при ввезені на митну територію України та митному оформлені вантажного автомобіля марки «FORD», модель «TRANSIT», номер шасі  НОМЕР_1 .
Згідно наданих митними органами Федеративної Республіки Німеччина, встановлено, що вказаний автомобіль придбано у експортера «Kostyantyn Ihelshein Konstant» ОСОБА_2 за ціною 7500 євро згідно митної декларації MNN 20DE345421852750E0. 29.01.2020 року ФРН почато митну процедуру - експорт (код митного офісу на кордоні «Хребенне», Республіка Польща). Відповідно до вказаної експортної декларації вартість товару становить 7500 євро.
Згідно інформації, наявної в АСМО «Інспектор», встановлено, що 02.02.2020 року ОСОБА_3 (паспорт НОМЕР_3 ) через пункт пропуску «Рава-Руська-Хребенне» митного поста «Рава-Руська» ввіз на митну територію України товар: вантажний автомобіль марки «FORD», модель «TRANSIT», номер шасі  НОМЕР_1 .
Позивач для пропуску товару на митну територію України пред`явлено інвойс №200201.11-RT/EEU від 01.02.2020 року за ціною розглядуваного транспортного засобу 4700 євро.
29 червня 2022 року Житомирською митницею Державної митної служби України була винесена постанова в справі про порушення митних правил № 0127/101000/22, згідно якої позивача визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України з накладенням адміністративного стягнення у вигляду штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 46466,64 грн.
Вказана постанова винесена органами митної служби на підставі результатів ініційованої перевірки документів з перевезення товару.
Несплачена сума митних платежів складає 15488,88 грн. (мито на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання 4840,28 грн., ПДВ з товарів, ввезених на територію України суб`єктами господарювання 10648,60 грн.).
На підставі наведеного митний орган дійшов висновку, що ОСОБА_1 , як керівник ДП «Експорт Євро Кар Україна», за митною декларацією від 03.02.2020 року з метою неправомірного зменшення розміру митних платежів надала неправдиві відомості про умови поставки товару (зокрема, інвойс №200201.11-RT/EEU від 01.02.2020 року).
Згідно пункту 2 частини 2 статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Відповідно до статті 374 Митного кодексу України товари, які ввозяться громадянами на митну територію України, підлягають оподаткуванню в порядку та на умовах, визначених законами України.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів визначено статтею 54 Митного кодексу України. Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право проводити в порядку визначеному статтями 345-354 Митного кодексу України перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску та звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості.
Посадовими особами митних органів під час проведення перевірок відповідно до статті 352 Митного кодексу України можуть бути використані отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення та податкова інформація.
Частиною 8 статті 264 Митного кодексу України врегульовано, що з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.
Частиною 1 статті 246 Митного кодексу України визначено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Згідно частини 1 статті 248 митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Статтею 257 Митного кодексу України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Відповідно до частини 1 статті 266 Митного кодексу України, декларант зобов`язаний надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей та у випадках, визначених Митним кодексом України та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 279 Митного кодексу України базою оподаткування митом товарів, що переміщуються через митний кордон України, є для товарів, на які законом встановлено адвалорні ставки мита, - митна вартість товарів.
Частиною 1 статті 49 Митного кодексу України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до частин 1, 2 статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Згідно з нормами частин 1-3 статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Відповідно до частини 5 статті 54 Митного кодексу України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості, проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску.
Частиною 7 статті 54 Митного кодексу України також передбачено, що у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
За правилами частини 4 статті 255 Митного кодексу України митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується митним органом шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.
Згідно із частиною 3 статті 345 Митного кодексу України митні органи мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань митної справи щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Апеляційним судом встановлено, що винесення постанови митним органом по причині не підтвердження автентичності інвойса з боку митних органів інших країн (заниження митної вартості товару з 7500 євро, задекларованої згідно митної декларації MNN 20DE345421852750E0, на 4700 євро, згідно декларації ІМ40ДЕ № UA100530/2020/006072).

Згідно п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №8 від 03.06.2005 року «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил», судам необхідно враховувати, що підставою для переміщення товарів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон. Це, зокрема, можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, ліцензія, квота, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів. Документами, що містять неправдиві дані, є, зокрема, такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, а також їх відправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, не відповідають дійсності.

Документ на підтвердження перерахування/сплати коштів за придбаний транспортний засіб в сумі вказаній в декларації, відповідно до контракту №02/20-RT від 07.01.2020 року з боку позивача не надано.

Статтею 485 МК України передбачено відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплату митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги (порушення тягне за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів).

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для відмови у задоволені адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України,  колегія   суддів,-
                                                  ПОСТАНОВИЛА:                    

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.04.2023 року у справі №161/3366/23 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.  

Головуючий суддя	 	В. З. Улицький 	
судді	 	С. М. Кузьмич 	
 	 	З. М. Матковська  	
Повне судове рішення складено 07.06.2023