ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/27881/21                                                             Суддя (судді) першої інстанції: Шевченко Н.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  17 квітня 2023 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд   у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кузьменка В.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 вересня 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві   про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-          
                                          В С Т А Н О В И В :

18.10.2021 ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, яким просила зобов`язати відповідача перерахувати пенсію з 01.08.2020 на підставі заяви від 29.07.2020, з урахуванням страхового стажу за період з 14.12.1988 по 13.11.1991. 
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивач звернулась до ГУ ПФУ в м. Києві із заявою від 29.07.2020 з вимогою здійснити перерахунок пенсії, зокрема, з урахуванням страхового стажу з 14.12.1988 по 13.11.1991. У згаданій частині заява задоволена не була, натомість, належний перерахунок здійснили лише з 01.09.2021, водночас, період з 01.08.2020 (дата, з якої мала бути перерахована пенсія за заявою від 29.07.2020) по 31.08.2021 відповідачем проігнорований. 
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 вересня 2022 р. адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не здійснення належного розгляду заяви ОСОБА_1 від 21.09.2020 в частині зарахування страхового стажу у період з 14.12.1988 по 13.11.1991; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.10.2020, з урахуванням страхового стажу у період з 14.12.1988 по 13.11.1991.
У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовлено.
Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що заява позивача від 21.09.2020 не була розглянута належним чином в частині вимоги про зарахування стажу з 14.12.1988 по 13.11.1991, що свідчить про допущення зі сторони ГУ ПФУ в м. Києві протиправної бездіяльності.
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду, як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального права, та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що позивачем не надано до суду доказів, які б підтверджували порушення її прав з боку Управління.
Позивач скористалася своїм правом на подачу відзиву, в якому заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Відповідно до  статті 311 КАС України, апеляційну скаргу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що громадянка ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
ОСОБА_1 через Веб-портал звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із зверненням, яке зареєстровано в Управлінні 21.09.2020 № 24529/Х-2600-20.
За результатами розгляду звернення ОСОБА_1 від 21.09.2020 № 24529/Х-2600-20, Головним управління Пенсійного фонду України в м. Києва, відповідно до Закону України «Про звернення громадян» листом № 23702-24529/Х-02/8-2600/20 від 20.10.2020 повідомлено позивачу, що для вирішення питання зарахування до страхового стажу періодів роботи з 14.12.1988 по 13.11.1991 ГУ ПФУ в м. Києві направило до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області запит. Після проведення зустрічної перевірки та надання копії первинних документів, на підставі яких видавалася довідка про заробітну плат, буде розглянуто питання щодо обчислення пенсії з урахуванням наданої довідки.
У подальшому позивач знову звернулась до ГУ ПФУ в м. Києві зі зверненням, що надійшло по Веб-порталу електронних послуг Пенсійного фонду України, зареєстроване в Головному управлінні від 26.04.2021 № 12730/Х-2600-21 про підтвердження наявного трудового стажу.
За результатами розгляду звернення ОСОБА_1 від 26.04.2021 № 12730/Х-2600-21, Головним управління Пенсійного фонду України в м. Києва, відповідно до Закону України «Про звернення громадян» листом № 11724-12730/Х-02/8-2600/21 від 29.04.2021 повідомлено Позивачу, що за період роботи з 14.12.1988 по 13.11.1991 Головним управлінням надіслано запит до Саксаганського районного відділу освіти м. Кривого Рогу Дніпропетровської області лист від 08.02.2021 №2600-0201-8/19270 та направлено позивачу копію листа № 2600-0201-8/19270 від 08.02.2021 про звернення до Відділу освіти виконкому Саксаганської районної у місті ради про надання довідки про стаж роботи ОСОБА_1 
ОСОБА_1 звернулась із наступним зверненням, яке надійшло на Веб-портал Пенсійного фонду України 01.06.2021 № ВЕБ-26002-Ф-С-21-049767, зареєстрованого в Управління 01.06.2021 № 16364/Х-2600-21.
За результатами розгляду звернення від 01.06.2021 № 16364/Х-2600-21, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві листом № 17008-16364/Х-02/8-2600/21 надано роз`яснення Позивачу про те, що на запит ГУ ПФУ в м. Києві щодо підтвердження періоду роботи в Саксаганському районному відділі освіти м. Кривого Рогу з 14.12.1988 по 13.11.1991, надійшов лист Відділу освіти Виконкому Саксаганської районної у місті Ради від 14.06.2021 №01-05/2205.
Позивачу також запропоновано звернутись із відповідною заявою встановленого зразка до органу Пенсійного фонду України.
Як зазначає позивач, що не підтверджується жодним з наявних у матеріалах справи доказом, та не спростовано відповідачем, з 01.09.2021 пенсія позивачу перерахована, з урахуванням страхового стажу за період з 14.12.1988 по 13.11.1991.
Вказані обставини підтверджені відповідними доказами і не є спірними.
Відповідно до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (статті 22 та 64).
Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.
Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується, в тому числі, міжнародними зобов`язаннями України.
Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 р. № 1788-XII (далі - Закон № 1788), Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі - Закон № 1058).
Згідно із частинами 1, 2, 4 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Слід зазначити, що до 01.01.2004 року порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Так, згідно зі ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
З матеріалів справи вбачається, що трудова книжка позивача містить запис про її роботу на посаді керівника гуртка технічного моделювання у період з 14.12.1988 по 13.11.1991.
Між тим, отримавши заяву позивача від 21.09.2020, відповідач розпочав процедуру збору документів на підтвердження згаданого періоду страхового стажу, про що свідчить, зокрема, посилання на направлений запит до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області.
Кожна інша відповідь ГУ ПФУ в м. Києві на звернення позивача супроводжувалась подібними відсилками.
Зокрема, у відповіді від 23.07.2021 ГУ ПФУ в м. Києві зазначило про отримання листа Відділу освіти Виконкому Саксаганської районної у місті Ради від 14.06.2021 та запропоновано позивачу звернутись із заявою про перерахунок пенсії, з урахуванням страхового стажу.
Однак, як вірно було встановлено судом першої інстанції, жодна із відповідей ГУ ПФУ в м. Києві не містить обґрунтування неможливості застосування трудової книжки в якості доказу наявності трудового стажу, при цьому, саме трудова книжка, у розумінні Порядку № 637, є основним документом на його підтвердження.
При цьому, апеляційна скарга також не містить будь-якого обґрунтування щодо зазначеного.
Відповідач в апеляційній скарзі лише зазначає про свою незгоду з рішенням суду першої інстанції, однак не наводить жодного доводу щодо того, у чому полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права з боку суду першої інстанції.
Так, за висновком суду першої інстанції, заява позивача від 21.09.2020 не була розглянута належним чином в частині вимоги про зарахування стажу з 14.12.1988 по 13.11.1991, що свідчить про допущення зі сторони ГУ ПФУ в м. Києві протиправної бездіяльності, з яким погоджується суд апеляційної інстанції.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що належним способом поновлення порушеного права позивача є зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням заявленого трудового стажу з першого числа місяця, наступного за зверненням, а саме з 01.10.2020.
Отже, апелянтом не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заявленої ним позиції щодо відсутності підстав для перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.10.2020, з урахуванням страхового стажу у період з 14.12.1988 по 13.11.1991.
Враховуючи наведене вище, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення    з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до  статті 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.     139,     242-244,    250,    308, 311,    315,    316,    321,    322,    325,    328,    329 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 вересня 2022 р - залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 вересня 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві  про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та подальшому оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.1 ст.263, п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Колегія суддів:                                                                                                                                                                          О.В. Карпушова

                                                                                                     О.В. Епель    
                                                                                                                                                                                                                                                                  
                                                                                                                                                                                                                            В.В. Кузьменко