ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 638/6004/13-ц  Номер провадження 22-ц/814/662/23	Головуючий у 1-й інстанції Аркатова К.В  Доповідач ап. інст. Дорош А. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2023 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого – судді - доповідача Дорош А.І.
Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.
при секретарі: Коротун І.В. 
учасники справи: 
боржник ОСОБА_1 

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» 

на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 лютого 2022 року, постановлену суддею Аркатовою К.В., повний текст ухвали складений – дата не вказана

за заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання

у справі за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання,-

В С Т А Н О В И В:

24 листопада 2021 року КП «Харківські теплові мережі» звернулося до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Заява мотивована тим, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 травня 2014 року частково задоволено позовні вимоги КП «ХТМ» та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 26.04.2010 року по 31.03.2014 року у розмірі 10 725,63 грн. та судовий збір у розмірі 229,40 грн. Вказував, що КП «ХТМ» неодноразово зверталося до суду першої інстанції з заявами про отримання виконавчих листів, проте, їх звернення залишалися без відповіді і виконавчі листи були видані лише 17 листопада 2021 року. Оскільки строк пред`явлення до виконання закінчився 16 жовтня 2017 року, судом першої інстанції більше трьох років не видавалися виконавчі листи, вважає, що строк для пред`явлення до виконання пропущено з поважних причин.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 лютого 2022 року у задоволенні заяви Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання у цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання – відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що заявником не надано доказів поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Посилання заявника на неодноразові звернення до голови суду із заявами про видачу судових наказів, ухвал та рішень суду, виконавчих листів на протязі 2015 - 2019 років, не заслуговують на увагу, оскільки стосуються невизначеного переліку справ.

В апеляційній скарзі КП «Харківські теплові мережі», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, постановити нову ухвалу про задоволення заяви про поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Апеляційна скарга мотивована тим, що КП «ХТМ» неодноразово зверталос до суду з заявами про видачу виконавчих листів, зокрема 04.08.2015 року, 17.01.2017 року, 30.01.2017 року, 03.04.2017 року, однак, суд першої інстанції ці заяви вчасно не розглянув. Внаслідок цього виконавчі листи судом були несвоєчасно видані позивачу лише 17.11.2021 року. Вказує, що з вини суду першої інстанції КП «ХТМ» не мало змоги вчасно отримати виконавчі листи та пред`явити їх до виконання, у зв`язку з чим строк на пред`явлення до виконання був ними пропущений з поважних причин. Зазначає, що суд помилково не застосував норму ч. 1 ст. 433 ЦПК України, яка передбачає, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Вказав, що в результаті невиконання рішень судів на користь КП «ХТМ» порушені права та інтереси виконавців житлово-комунальних послуг та громадян України, які добросовісно ставляться до обов`язку щодо оплати за житлово-комунальні послуги.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін.

Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд. 

У судове засідання до апеляційного суду не з`явився позивач, належним чином повідомлений01.05.2023 року про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки про виклик до суду у цивільні справі на офіційну електронну адресу у порядку ч. 6 ст. 128 ЦПК України (а.с. 228). Заяв та клопотань від позивача про відкладення розгляду справи до суду апеляційної інстанції не надходило. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що рішенням Дзержинського районним судом м. Харкова від 29.05.2014 року у справі №638/6004/13-ц, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь КП Харківські теплові мережі заборгованість за послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання за період з 26.04.2010 року по 31.03.2013 року у розмірі 10 725,63 грн. та судовий збір у розмірі 229,40 грн. ( а.с. 87-90).

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 16.10.2014 року рішення суду першої інстанції від 29.05.2014 року залишено без змін (а.с. 144-145).

Крім того, згідно матеріалів справи судом першої інстанції встановлено факт звернення представника комунального підприємства із заявою про видачу копії рішення та виконавчих листів лише 21.07.2021 року та їх отримання 17.11.2021 року.

При цьому, суд першої інстанції визнав, що посилання заявника на неодноразові звернення до голови суду із заявами про видачу судових наказів, ухвал та рішень суду, виконавчих листів на протязі 2015-2019 років не заслуговують на увагу, оскільки стосуються невизначеного переліку справ.

Враховуючи викладене, відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції зазначив, що заявником не надано жодних доказів поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, тому заява не підлягає задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з урахуванням наступного.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України обов`язковість судового рішення є однією з основних засад судочинства.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 223 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час ухвалення судового рішення) рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом..

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-УІІІ (аналогічні положення були закріплені у статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-ХІУ) виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. На цій стадії боржник вчиняє добровільно або під примусом дії на виконання рішення суду. Згідно з вимогами статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Стадія виконавчого провадження, як завершальна стадії судового процесу, має встановлені законом строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документу стягувачу та закінчується фактичним виконанням судовою рішення або із спливом строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, оскільки якщо цей строк пропущений, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем, без прийняття до виконання (пункт 2 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-УІІІ, пункт 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-ХІУ).

Тобто, за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження, як завершальної стадії судового процесу, спливає одночасно із строком пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Інше тлумачення закону означає, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість «штучно» збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнувши законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути у невизначеному стані протягом тривалого строку. Таке тлумачення може порушити принцип правової визначеності, яке є одним з основоположних аспектів верховенства права.

Така позиція викладена у Постанові Верховного Суду у справі №910/10031/13 від 25.06.2019.

Згідно матеріалів справи встановлено, що рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 травня 2014 року набрало законної 16 жовтня 2014 року (а.с. 144-145).

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент набрання судовим рішенням суду законної сили) виконавчі листи та інші судові документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року.

Отже, строк для пред`явлення відповідного виконавчого листа до виконання у даній справі становив один рік (до 16 жовтня 2015 року).

Згідно ч. 6 ст. ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знайти про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі № 127/2-3538/10 (провадження № 61-8969св20).

Відповідно до ч.1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виходячи з аналізу зазначених норм права, суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від обставин та характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Встановлено, що КП «Харківські теплові мережі» в межах строку пред`явлення виконавчого листа до виконання зверталося до суду першої інстанції вперше із заявою про видачу судового рішення та виконавчих листів, зокрема, 04 серпня 2015 року (а.с. 155,196), однак лише 12.11.2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова видав виконавчий лист (а.с. 201), який був отриманий представником КП «ХТМ» 17.11.2021 року, тобто вже після закінчення строку для його пред`явлення.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції у відповідь на неодноразові заяви КП «ХТМ» (а.с. 155-161) не видавав стягувачу виконавчі листи у даній справі.

Копію судового рішення та 2 виконавчі листи представник КП «Харківські теплові мережі» отримав лише 17 листопада 2021 року. При цьому, в матеріалах справи відсутні відомості про поважні причини, з яких суд припустився такої затримки у видачі виконавчого листа.

Таким чином, стягувач в межах встановленого строку пред`явлення виконавчого листа до виконання намагався отримати у суді першої інстанції виконавчі листи у справі №6386004/13-ц, однак, у порушення розумних строків суд першої інстанції видав виконавчі листи після закінчення строку для пред`явлення, а саме 17 листопада 2021 року.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що у КП «ХТМ» не було об`єктивної можливості надати у строк, визначений законом, виконавчі документи для примусового виконання. 

Суд першої інстанції всупереч вимогам ст. 89 ЦПК України вказані обставини не з`ясував та замість виправлення цієї ситуації, поклав на стягувача надмірний процесуальний тягар за надмірну затримку в отриманні виконавчих листків, за яку він не відповідає.

Враховуючи зазначене, причини, з якими стягувач пов`язує поважність пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, слід вважати поважними, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення скасуванню із ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 141 ЦПК України, вирішуючи питання про розподіл судових витрат судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно матеріалів справи встановлено, що при подачі апеляційної скарги КП «ХТС» сплачено судовий збір у розмірі 2 481 грн., який підлягає стягненню з боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 2 481 грн. підлягає стягненню з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь КП «Харківські теплові мережі» по 1240, 50 грн. з кожного.

Керуючись ст. 367 ч.1,2, 368 ч.1, 374 ч.1 п. 2, 376 ч.1 п. 4, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» -задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 лютого 2022 скасувати і ухвалити нове рішення.

Заяву Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2  про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання - задовольнити.

Поновити Комунальному підприємству «Харківські теплові мережі» пропущений строк для пред`явлення виконавчих листів від 12 листопада 2021 року до виконання у справі №638/6004/13-ц за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2  про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання.

Стягнути з ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2  на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі по 1240,50  грн. з кожного.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 травня 2023 року.

СУДДІ:                А. І. Дорош                 О. А. Лобов                 В. М. Триголов