ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" травня 2023 р.                                                 Справа №914/1941/22

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючого судді                                                                                     Бонк Т.Б.
Суддів                                                                                             Бойко С.М.
                                                                                                        Якімець Г.Г.,
секретар судового засідання  Кострик К.,
представники сторін:
позивача: Мельник О.С.,
відповідача: не з`явився,
третьої особи: Будник Б.А.,
розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства "Червоноградтеплокомуненерго" №909 від 20.04.2023 (вх. суду від 24.04.2023 №01-05/1307/23)
на рішення  Господарського суду Львівської області від 09.03.2023 (повний текст рішення складено 28.03.2023, суддя Кітаєва С.Б., м. Львів)
у справі №  914/1941/22
за позовом: Акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ
до відповідача: Комунального підприємства "Червоноградтеплокомуненерго", м. Червоноград Львівської області
за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ
про стягнення 7 907 765,44 грн
                                                  ВСТАНОВИВ:
          Короткий зміст вимог позовної заяви і рішення суду першої інстанції:
У серпні 2022року АТ "Укртрансгаз" звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до КП " Червоноградтеплокомуненерго " про стягнення 7 907 765,44 грн (із врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог), з яких 7  017 987,83 грн основного боргу, 783 642,56 грн інфляційних втрат, 106 135,05 грн 3% річних.
          Позовні вимоги обгрунтовані тим, що протягом 2016-2018 років  відповідач здійснив відбір природного газу з газотранспортної системи позивача без поданих його постачальником (АТ НАК «Нафтогаз України») номінацій в загальному обсязі 6  554,171 тис.куб.м, у зв`язку з чим,  на підставі  ч. 2 ст.8 Закону України 14.07.2021 № 1639-ІХ «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу»(далі - Закон № 1639),  позивач вказує, що відповідач зобов`язаний протягом 72 місяців, починаючи з 01.10.2021, щомісяця рівними частинами компенсувати позивачу вартість відібраних без номінацій обсягів природного газу. Відтак, оскільки загальна вартість відібраного відповідачем без номінацій природного газу становить 38 868 855,70 грн, відповідач повинен щомісяця сплачувати позивачу по 539 845,22 грн, а тому за період з 01.10.2021 по 01.11.2022 така вартість становить 7 017 987,83 грн. Крім того, за порушення строків виконання грошових зобов`язань позивач здійснив нарахування 783 642,56 грн інфляційних втрат та 106 135,05 грн 3% річних.

  Рішенням Господарського суду Львівської області від 09.03.2023   у справі №914/1941/22   позов задоволено. Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 7 017 987,83 грн основного боргу, 783 642,56 грн інфляційних втрат, 106 135,05 грн 3% річних, 118 616,48 грн судового збору.
          При прийнятті рішення суд першої виходив з того, що матеріалами справи підтверджується   факт здійснення відповідачем у спірний період відбору природного газу з газотранспортної системи без поданих постачальником та підтверджених оператором ГТС номінацій (зокрема, суд послався на встановлені в межах справи №914/1943/19 обставини та відповідь відповідача на адвокатський запит позивача). Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 8 Закону України №   1730 -VIII «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» (далі -Закон №1730) з урахуванням змін, внесених Законом №   1639,  суд вказав обов`язок відповідача оплатити  позивачу вартість спожитого природного газу в строки, визначені законом. Встановивши, що станом на 01.11.2022 основний борг відповідача становить 7 017 987,83 грн та перевіривши проведений позивачем розрахунок 3%річних та інфляційних втрат, суд  дійшов висновку про їх обгрунтованість та законність позовних вимог.

          Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи:
          КП " Червоноградтеплокомуненерго "  не погодилось з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та відмовити у задоволенні позову.
          Апеляційна скарга обгрунтована, зокрема,  тим, що за результатами розгляду справи №914/1943/19 судами встановлено відсутність несанкціонованого відбору природного газу, а також, що постачальником газу було АТ «НАК «Нафтогаз України», у зв`язку з чим апелянт вважає, що обов`язок щодо врегулювання питання несанкціонованого відбору природного газу у нього перед позивачем відсутній.  Вказує про відсутність в матеріалах справи  доказів на підтвердження ціни реалізації природного газу для відповідних категорій споживачів, на підставі яких визначена позивачем вартість відібраних без номінацій обсягів природного газу. 
Зазначає  також, що позивачем неправомірно нараховано 3% річних та інфляційні втрати, оскільки Законом №1730 не передбачено нарахування неустойки (штрафи) проценти річних та інфляційні нарахування. Крім того, апелянт посилається на те, що дана справа №914/1941/22 є взаємопов`язаною з адміністративною справою №826/16697/17, до предмету розгляду якої входить встановлення, що саме ПАТ НАК «Нафтогаз України» є власником ресурсу природного газу за період  березня 2017року для продажу виробником теплової енергії, яким, зокрема, було КП «Червоноградтеплокомуненерго».

          Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу-без задоволення.
          Позивач зазначає, зокрема, що рішення у справі №914/1943/19 не спростовує заявлених у цій справі позовних вимог, оскільки вони були ухвалені за іншого правового регулювання, без урахування приписів Закону №1730  зі змінами, внесеними Законом №1639, які набрали чинності у 2021році. Окрім того, саме в межах   справи №914/1943/19 судами встановлено обставини споживання відповідачем природного газу без поданих номінацій, а також відмови ПАТ НАК «Нафтогаз України» підписати представлені акти. Щодо доводів апелянта про відсутність доказів  ціни газу, яка розрахована при розрахунку позовних вимог, позивач вказує, що вартість однієї тисячі метрів кубічних природного газу повністю відповідає цінам реалізації природного газу по категоріям споживачів, визначеним Положеннями про покладення  спеціальних обов`язків  на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженими постановами КМУ на виконання ст. 11 ЗУ «Про ринок природного газу» та вартості, зазначеній в договорах поставки. Заперечує також доводи скаржника про пов`язаність даної справи з адміністративною справою №826/16697/17, оскільки  предметом розгляду такої є вимоги АТ НАК «Нафтогаз України» до Офісу великих платників податків ДФС України про визнання протиправним та скасування повідомлення-рішення від 12.09.2017 №006494106, а  тому враховуючи предмет спору, суб`єктний склад сторін, адміністративна справа жодним чином не впливає на обставини даної справи.

          АТ НАК «Нафтогаз»(третя особа) у своїх письмових поясненнях заперечує щодо апеляційної скарги та просить залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.
          Третя особа вказує, зокрема, що  обсяги природного газу, які заявлені у позові, не є обсягами природного газу АТ НАК «Нафтогаз» як постачальника, компанія не подавала номінацію для подання таких обсягів через точку входу в газотранспортну систему та не підписувала акти приймання-передачі газу на такі обсяги. Зазначає, що дослідження обставин щодо нормативного обов`язку постачальника  видавати номінації та оцінка дій щодо їх не подання  не входить  до предмету доказування у даній справі. Посилаючись на дані  з Реєстру обсягів природного газу, які були використані споживачами по договорах НАК «Нафтогаз України» по газорозподільній мережі ПАТ «Львівгаз» у січні 2017року, третя  особа вказує, що обсяги відібраного відповідачем  газу - 50, 153 тич.куб. відібрані саме з  обсягів позивача, так як АТ НАК «Нафтогаз» щодо такого обсягу номінації не подавало та не підписувало  акту приймання-передачі природного газу. Зазначає, що законодавче врегулювання ст. 8 Закону №1730 в редакції Закону №1639 є додатковим доказом   обов`язку споживача компенсувати позивачу вартість відібраних без номінацій обсягів природного газу. 

          Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 01.05.2023 у справі № 914/1941/22 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача.
          Ухвалою від 09.05.2023 призначено розгляд справи в судовому засіданні 30.05.2023.
          У судове засідання 30.05.2023 скаржник не забезпечив явки свого представника, хоча копії ухвали апеляційного суду надіслана йому на електронну пошту, зазначену в апеляційній скарзі kpchtke@ukr.net.
          Представник позивача та третьої особи заперечили щодо апеляційної скарги та просили залишити оскаржуване рішення без змін.

          Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну правову оцінку доводам, які містяться в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції  залишити без змін, з огляду на наступне.

          Згідно з встановленими судами першої та апеляційної інстанцій обставин, і визначених відповідно до них правовідносин, вбачається, що :

          АТ  «Укртрансгаз» до 31.12.2019 було оператором газотранспортної системи - суб`єктом господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників) (п. 19 ч. 1ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу»).
          КП  «Червоноградтеплокомуненерго» є споживачем - юридичною особою, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини (п. 37 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу»).
          Відповідно до ст. 11 Закону України «Про ринок природного газу» Кабінет Міністрів України затверджував своїми постановами від 01.10.2015 № 758, від 22.03.2017 №187 та від 19.10.2018 № 867 Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (далі - Положення).
          Вказаними Положеннями покладались спеціальні обов`язки на ПАТ НАК «Нафтогаз України» постачати природний газ на умовах та у порядку, що визначені цими Положеннями, виробникам теплової енергії, зокрема, виробникам теплової енергії, які здійснюють виробництво теплової енергії для всіх категорій споживачів (фізичні або юридичні особи, які використовують теплову енергію на підставі договору).
          За змістом Положень виробник теплової енергії мав право у визначений період придбавати природний газ для всіх категорій споживачів у НАК «Нафтогаз України».
          Розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 №742-р «Деякі питання опалювального сезону 2016/2017», від 04.10.2017 №720-р «Деякі питання опалювального сезону 2017/2018 року», від 03.10.2018 №717-р «Деякі питання опалювального сезону 2018/19 року» покладено на НАК «Нафтогаз України» обов`язок разом з операторами газотранспортних та газорозподільних систем забезпечити протягом опалювальних сезонів 2016/2017, 2017/2018, 2018/2019 безперебійне постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії для бюджетних установ, релігійних та інших організацій, для надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води населенню в необхідних обсягах, у тому числі, КП «Червоноградтеплокомуненерго».
          Обставини укладення КП «Червоноградтеплокомуненерго» з НАК «Нафтогаз України» договорів на постачання природного газу на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 №742-р «Деякі питання опалювального сезону 2016/2017» від 04.10.2017 №720-р «Деякі питання опалювального сезону 2017/2018 року», від 03.10.2018 №717-р «Деякі питання опалювального сезону 2018/2019 року» підтверджуються наступним.
          У 2019 році АТ «Укртрансгаз» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом  до КП «Червоноградтеплокомуненерго» про зобов`язання повернути в натурі безпідставно набуте -майно природний газ обсягом 6 046,860 тис. куб. м, відібраний з газотранспортної системи за період жовтня 2016 року та березня, квітня, жовтня, листопада 2017 року (справа №914/1943/19).
          Позовні вимоги АТ «Укртрансгаз» обґрунтовувало тим, що НАК «Нафтогаз України» у жовтні 2016 року та березні, квітні, жовтні, листопаді 2017 року не підтвердила КП «Червоноградтеплокомуненерго» номінації щодо обсягів природного газу, а тому споживання природного газу здійснювалось КП «Червоноградтеплокомуненерго» поза межами договорів, укладених з НАК «Нафтогаз України», а отже власником спожитого підприємством у спірний період природного газу є АТ «Укртрансгаз».
          Під час розгляду справи №914/1943/19 судами встановлені наступні обставини:
          -між КП «Червоноградтеплокомуненерго» як споживачем та НАК «Нафтогаз України»  як постачальником укладено договори постачання природного газу № 5144/1617-ТЕ-21 від 30.09.2016, № 5249/1617- БО-21 від 27.10.2016, № 602/17/18-ТЕ-21 від 15.09.2017, № 6083/1718-БО-21 від 15.09.2017, № 6084/1718-КП-21 від 15.09.2017 на опалювальний сезон 2016/17року, у тому числі і на жовтень 2016 року та березень, квітень, жовтень, листопад 2017 року;
          -за умовами вказаних договорів постачальник зобов`язувався поставити у 2016-2017 роках природній газ, а відповідач споживач оплатити його на умовах цих договорів (п. 1.1. договорів);
          -у жовтні 2016 року, березні, квітні, жовтні, листопаді 2017 року КП «Червоноградтеплокомуненерго» відібрало з газотранспортної системи 6046,860 тис. куб. м. природного газу, а саме: у жовтні 2016 року - 943,448 тис. куб. м., у березні 2017року - 2101,661 тис. куб. м., у квітні 2017року - 1,735 тис. куб. м., у жовтні 2017 року - 520,700 тис. куб. м., у листопаді 2017 року - 2479,316 тис. куб. м., вказане підтверджується звітами ПАТ «Львівгаз» про фактичні обсяги розподілу природного газу;
          -ПАТ «НАК «Нафтогаз України» зобов`язання щодо виділення  КП «Червоноградтеплокомуненерго»  відповідних номінацій на жовтень 2016 року та березень, квітень, жовтень, листопад 2017року не виконало;
          -відповідно до листів НАК «Нафтогаз України» акти приймання-передачі природного газу у період жовтня 2016 року, березня, квітня, жовтня, листопада 2017 року були повернуті КП «Червоноградтеплокомуненерго» без підписання.

          Копії вказаних договорів між  КП «Червоноградтеплокомуненерго» як споживачем та НАК «Нафтогаз України»  наявні в матеріалах справи (том 1.а.с. 20-58).
          За умовами п.5.1 зазначених договорів ціна на природний газ становить  4  942грн за 1000куб.м.
          За умовами п.1.2 договорів вказаний природний газ використовується споживачем  виключно для виробництва теплової енергії.

          В матеріалах справи наявні листи ПАТ "НАК "Нафтогаз України", адресовані КП "Червоноградтеплокомуненерго ", зі змісту яких вбачається, що причиною відмови від підписання актів приймання-передачі природного газу зі сторони постачальника було те, що не було виконано вимоги п. 12 Постанови КМУ № 187 від 22.03.2017 і КП "Червоноградтеплокомуненерго не були підтвердженні планові обсяги (номінації) природного газу, відповідно постачальник не здійснював постачання природного газу у зазначених у актах об`ємах та місяцях (том 1,а.с. 59 -64).

          Представник позивача, адвокат Мельник О. звернулася до відповідача, КП «Червоноградтеплокомуненерго», із адвокатським запитом №17 від 03.02.2022,  в якому просив надати інформацію чи здійснювався відбір/споживання природного газу у період та в обсягах, а саме: у жовтні 2016 року - 943,448 тис. куб. м; у січні 2017 року - 50,153 тис. куб. м; у лютому 2017 року - 228,450 тис. куб. м; у березні 2017 року - 2 101,661 тис. куб. м; у квітні 2017 року - 1,735 тис. куб. м; у жовтні 2017 року - 520,700 тис. куб. м; у листопаді 2017 року - 2 479,316 тис. куб. м; у квітні 2018 року - 228,708 тис. м куб (загальний обсяг - 6 554,171 тис. куб. м ) (том 1,а.с. 16).          
          У відповіді на адвокатський запит №17 від 03.02.2022 КП «Червоноградтеплокомуненерго» підтверджує, що ним фактично використано та спожито вказані обсяги природного газу, проте вважає, що такі використані з ресурсу ПАК «Нафтогаз України»(том 1,а.с. 18).

          За розрахунком позивача вартість відібраних без номінацій обсягів природного газу у визначених періодах у загальному розмірі 6 554,171 тис. куб. м за цінами реалізації природного газу по категоріям споживачів ( 4  942грн за 1000куб.м) загалом складає 38 868 855,70 грн, яку відповідач зобов`язаний протягом 72 місяців, починаючи з 1 жовтня 2021 року, щомісяця рівними частинами оплатити позивачу(том 1,а.с. 65).
          Відповідно, розмір щомісячної оплати вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу складає 539 845,22 грн(том 1.а.с. 66).
          Відтак позивач заявив до стягнення 7 907 765,44 грн, з яких:
- 7 017 987,83 грн основного боргу за період з жовтня 2021року по жовтень 2022року,
- 783 642,56 грн інфляційних втрат, нарахованих за період з листопада 2021року по листопад 2022року,
- 106 135,05 грн 3% річних, нарахованих за період з 01.11.2021 по 01.11.2022.

При перегляді рішення місцевого господарського суду судова колегія Західного апеляційного господарського суду керувалась наступним:
          Як зазначено вище, предметом даного спору є вимоги АТ "Укртрансгаз" до КП " Червоноградтеплокомуненерго " про стягнення 7 907 765,44 грн заборгованості у зв`язку із здійсненням відповідачем відбору природного газу з газотранспортної системи без поданих будь яким постачальником природного газу номінацій.
          Правове регулювання взаємовідносин оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначення правових, технічних, організаційних та економічних засад функціонування газорозподільних систем здійснюється Кодексом газотранспортної системи, Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 30.09.2015 №2496, а також положеннями Закону України "Про ринок природного газу", ЦК України та ГК України.
          Регламентом функціонування газотранспортної системи України є Кодекс ГТС, який визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газотранспортної системи України.
          У статті 5 розділу 1 глави І Кодексу ГТС визначено, що номінацією визнається попереднє повідомлення, надане замовником послуг транспортування оператору газотранспортної системи, стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу. Несанкціонований відбір природного газу - відбір природного газу: за відсутності по суб`єкту ринку природного газу підтвердженої номінації (підтвердженого обсягу природного газу) на відповідний розрахунковий період; без укладення відповідного договору з постачальником; шляхом самовільного під`єднання та/або з навмисно пошкодженими приладами обліку природного газу або поза охопленням приладами обліку; шляхом самовільного відновлення споживання природного газу.
          Відповідно до статті 1 розділу 3 глави І Кодексу ГТС оператор газотранспортної системи на підставі договору транспортування природного газу та згідно з умовами, визначеними в цьому Кодексі, надає суб`єктам ринку природного газу послуги транспортування природного газу газотранспортною системою в межах договірних потужностей та підтверджених номінацій. 
          Пунктом 4 глави 3 розділу І Кодексу ГТС визначено, що експлуатацію газотранспортної системи здійснює виключно оператор газотранспортної системи.          Згідно з пунктом 9 глави 1 розділу VІІІ Кодексу ГТС замовник послуг транспортування на підставі договору транспортування може замовити в оператора газотранспортної системи нижче наведені послуги, що є складовими послуги транспортування: доступ до потужності в точці входу або виходу з газотранспортної системи; замовлення фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтвердженої номінації; послугу балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи та які відбираються з неї.
          Для отримання послуг із транспортування (фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою) замовник послуг транспортування подає оператору газотранспортної системи номінації та/або місячну номінацію по точках входу та точках виходу в установленому цим розділом порядку (пункт 1 глави 1 розділу XI Кодексу ГТС).
          Наведені вище положення Кодексу ГТС дають підстави дійти висновку, що укладання договору транспортування природного газу магістральними трубопроводами, а також подання та підтвердження номінацій є необхідною передумовою для відбору природного газу в межах газотранспортної системи.
          Як вбачається з матеріалів даної справи, у визначені позивачем спірні періоди та до 31.12.2019 АТ "Укртрансгаз" виконувало функції оператора ГТС, який здійснював діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників).
          Частиною першою статті 11 Закону України "Про ринок природного газу" визначено, що з метою забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу на суб`єктів ринку природного газу у виключних випадках та на визначений строк можуть покладатися спеціальні обов`язки в обсязі та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України після консультацій із Секретаріатом Енергетичного Співтовариства. Такі обов`язки мають бути чітко визначеними, прозорими, недискримінаційними та заздалегідь не передбачати неможливість їх виконання. Такі обов`язки не повинні обмежувати постачальників, створених відповідно до законодавства інших держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у праві на здійснення постачання природного газу споживачам України. Такі обов`язки не можуть покладатися на споживачів.
          КМУ відповідно до статті 11 Закону України "Про ринок природного газу" прийнято постанови від 01.10.2015 №758, від 22.03.2017 №187 та від 19.10.2018 №867 "Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу" (далі - Положення). 
          Вказані постанови зобов`язували ПАТ "НАК "Нафтогаз України" постачати природний газ виробникам теплової енергії, які здійснюють виробництво теплової енергії для всіх категорій споживачів, у тому числі і виробнику - КП "Червоноградтеплокомуненерго".
          Разом з тим, 30.11.2016 набрав чинності Закон №1730-VIII, який визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення, а згодом 29.08.2021 також набрав чинності Закон №1639-IX.  
          За змістом статті 1 Закону №1730-VIII заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, є, зокрема кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед постачальником природного газу, операторами газорозподільних систем, оператором газотранспортної системи та особою, що виконувала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії (у тому числі за договорами купівлі-продажу природного газу для власних потреб, що був використаний виключно для виробництва теплової та електричної енергії), надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (у тому числі у разі заміни сторони у зобов`язанні та/або у разі правонаступництва), а також послуги з його розподілу і транспортування.
          Відповідно до статті 2 Закону №1730-VIII дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ та інші енергоносії та послуги з розподілу і транспортування природного газу, теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, а також підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію, послуги з її розподілу/передачі, за питну воду, придбану з метою її подальшої реалізації споживачам, та/або за очищення стічних вод іншими підприємствами централізованого водопостачання і водовідведення.
          Так, Законом №1639-IX внесені численні зміни до Закону №1730-VIII зокрема, розширивши сферу його дії, у тому числі шляхом викладення статті 2 в новій редакції та доповнено статтю 8 частиною другою.
          Відповідно до частини другої 8 Закону №1730-VIII у редакції Закону №1639-ІХ, підприємства, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, які протягом періоду з 1 грудня 2015 року по 31 грудня 2019 року здійснювали відбір природного газу з газотранспортної системи без поданих номінацій, зобов`язані протягом 72 місяців, починаючи з 1 жовтня 2021 року, щомісяця рівними частинами компенсувати особі, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, вартість відібраних без номінацій обсягів природного газу за цінами реалізації природного газу категоріям споживачів, визначеними положенням про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затверджених постановами Кабінету Міністрів України на виконання статті 11 Закону України "Про ринок природного газу", чинних протягом періоду таких відборів для відповідних категорій споживачів.
          Аналіз наведених приписів Закону №1730-VIII дає підстави для висновку, що необхідними та визначальними умовами для застосування положень статті 8 цього Закону є: 1) учасниками процедури врегулювання заборгованості мають бути - підприємства, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води та особа, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31.12.2019 включно; 
2) заборгованість складається з вартості об`ємів природного газу, відбір якого відбувався без поданих постачальником газу номінацій та за умови відсутності підписаних актів приймання-передачі природного газу з постачальниками щодо таких обсягів; 
3) період заборгованості - відбір природного газу відбувся упродовж 01.12.2015-31.12.2019; 
4) строк оплати настав з 01.10.2021.
          Як встановлено судом першої інстанції, ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та КП «Червоноградтеплокомуненерго» уклали договори про постачання природного газу: від 30.09.2016 №5144/1617-ТЕ-21, від 27.10.2016 №5249/1617-БО-21; від 15.09.2017 №6082/1718-ТЕ-21; від 15.09.2017 №6084/1718-КП-21; від 15.09.2017 №6083/І718-Б0-21.
          За умовами цих договорів ПАТ «НАК «Нафтогаз України» є постачальником природного газу та взяло на себе обов`язок поставити споживачеві (відповідачу) упродовж 2016-2018 років природний газ, а споживач зобов`язався оплатити його вартість.
          Відповідно до умов п.1.2 цих договорів вказаний природний газ використовується споживачем  виключно для виробництва теплової енергії.

          КП «Червоноградтеплокомуненерго» здійснювало споживання природного газу у наступних обсягах:   у жовтні 2016 року - 943,448 тис. куб. м; у січні 2017 року - 50,153 тис. куб. м; у лютому 2017 року - 228,450 тис. куб. м; у березні 2017 року - 2 101,661 тис. куб. м; у квітні 2017 року - 1,735 тис. куб. м; у жовтні 2017 року - 520,700 тис. куб. м; у листопаді 2017 року - 2 479,316 тис. куб. м; у квітні 2018 року - 228,708 тис. м куб.
          Споживання природного газу у вказаних обсягах у таких місяцях  підтверджується, зокрема,  відповіддю відповідача на адвокатський запит позивача. Сторони не заперечують, що КП «Червоноградтеплокомуненерго» здійснило відбір природного газу без поданих та підтверджених номінацій, разом з тим КП «Червоноградтеплокомуненерго» не сплатило вартості відібраного без номінацій природного газу ані ПАТ «НАК «Нафтогаз України», ані АТ «Укртрансгаз».
          Як вбачається з матеріалів даної справи, у 2019році АТ «Укртрансгаз» зверталось до суду з позовом  до КП «Червоноградтеплокомуненерго» про повернення безпідставно набутого природного газу в обсязі 6046,860 м3 та стягнення 40 408 383,82 грн вартості безпідставно набутого майна. Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що у жовтні 2016 та у березні, квітні, жовтні, листопаді 2017 року КП «Червоноградтеплокомуненерго» безпідставно набуло з газотранспортної системи 6046,860 м3 природного газу, власником якого є АТ "Укртрансгаз".
          Рішенням Господарського суду Львівської області від 09.01.2020 у справі № 914/1943/19, яке залишено без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 16.11.2020,  у задоволенні позовних вимог АТ "Укртрансгаз"  відмовлено.
          За висновками судів постачальником спожитого КП «Червоноградтеплокомуненерго» жовтні 2016року та у березні, квітні, жовтні, листопаді 2017 року природного газу необхідно вважати АТ "НАК "Нафтогаз України" незалежно від того, що останнім не підписано з КП «Червоноградтеплокомуненерго» акти приймання-передачі природного газу за спірний період, а відтак, зазначене спірне споживання природного газу не може бути кваліфіковане як несанкціонований відбір природного газу. 
          При цьому, суд апеляційної інстанції встановив обставини отримання КП «Червоноградтеплокомуненерго» природного газу без поданих номінацій та без підписаних АТ "НАК "Нафтогаз України" актів.
          Ухвалою від 07.04.2021 Верховний Суд закрив касаційне провадження за касаційними скаргами  АТ "Укртрансгаз" та  АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Львівської області від 23.01.2020 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 16.11.2020 у справі №914/1943/19.
          Посилаючись на висновки судів в межах справи №914/1943/19 про відсутність несанкціонованого відбору природного газу, а також, що постачальником газу було АТ «НАК «Нафтогаз України», апелянт вважає, що обов`язок щодо врегулювання питання несанкціонованого відбору природного газу у нього перед позивачем відсутній.  
          Однак, колегія суддів вважає такі доводи скаржника необгрунтованими з огляду на те, що судові рішення у справі №914/1943/19 були ухвалені за іншого правового регулювання, без урахування приписів Закону № 1730  в редакції Закону № 1639, які набрали чинності у 2021році. 
          Попри те, як зазначено вище, між сторонами відсутні суперечності стосовно того, що відповідачем здійснювався такий відбір природного газу без поданих та підтверджених номінацій у спірний період у вказаному об`ємі.
          Таким чином колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення частини другої статті 8 Закону №1730-VIII у редакції Закону №1639-ІХ.
          При застосуванні вказаної норми апеляційний суд також враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 04.05.2022 у справі №914/1940/22 у подібних правовідносинах. Зокрема, у вказаній постанові Верховний Суд вказав, що внесення змін до законодавства шляхом його доповнення щодо особливостей врегулювання відносин підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води) на ринку природного газу, свідчить про те, що по-перше, такі зміни поширюються на правовідносини, що виникли з 01.12.2015 по 31.12.2019, тобто підлягають обов`язковому застосуванню виключно до правовідносин які виникли до набрання ними законної сили; по-друге, що до їх запровадження, ці відносини не були врегульовані таким чином.
          Доводи апелянта про відсутність у матеріалах справи доказів визначення ціни газу, яка була застосована при розрахунку позовних вимог, спростовуються  доданим до позовної заяви листом НАК «Нафтогаз України», в якому визначено ціни для виробників теплової енергії, які застосовувались у період з грудня 2015 по грудень 2019 року, які і використано позивачем для розрахунку вартості природного газу, відібраного відповідачем у спірний період(том 1.а.с. 74-77). Окрім того, ціна природного газу в розмірі 4  942грн за 1000куб.м  погоджена сторонами в п.5.1 договорів на постачання природного газу.
          У частинах 1, 2 ст. 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
          Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
          Доказів здійснення відповідачем оплати  вартості відібраного без номінацій природного газу ані ПАТ "НАК "Нафтогаз України", ані АТ "Укртрансгаз" суду не надано.
          З урахуванням наведеного колегія суддів вважає безпідставним твердження скаржника про відсутність у нього заборгованості за природний газ,   відібраний у вказаних вище обсягах у спірний період.
          Позивачем долучено до матеріалів справи розрахунок вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу у визначених періодах у загальному розмірі 6 554,171 тис. куб. м за цінами реалізації природного газу по категоріям споживачів ( 4 942грн за 1000куб.м), що  загалом складає 38 868 855,70 грн.
          Відтак, беручи до уваги вищенаведені норми права, якими врегульовані спірні правовідносини, обставини справи, суд апеляційної інстанції вважає, що у відповідача виникли зобов`язання, передбачені ч. 2 ст. 8 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення», вимоги якого є обов`язковими для відповідача, а саме відповідач зобов`язаний протягом 72 місяців, починаючи з 01.10.2021, щомісяця рівними частинами компенсувати позивачу вартість відібраних у період з 2016-2018 роки без номінацій обсягів природного газу, а саме по 539  845,22грн на загальну суму 7  017  987,83грн.
          Оскільки станом на момент розгляду даної справи доказів оплати вартості відібраних у період з 2016-2018 роки без номінацій обсягів природного газу матеріали справи не містять, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимога позивача про стягнення з відповідача 7  017  987,83грн  основного боргу (борг станом на 01.11.2022  є обґрунтованою, та такою, що підлягає до задоволення.
          Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
          Як зазначалося вище, частина 2 статті 8 Закону №1730 визначає обов`язок споживача природного газу зі сплати грошових коштів та встановлює графік такої сплати: щомісяця рівними частинами упродовж 72 місяців, починаючи з 1 жовтня 2021 року.
          Згідно поданого розрахунку позивач нарахував відповідачу 783 642,56 грн інфляційних втрат, нарахованих за період з листопада 2021року по листопад 2022року, та  106 135,05 грн 3% річних, нарахованих за період з 01.11.2021 по 01.11.2022.
          Враховуючи факт прострочення виконання грошового зобов`язання, здійснивши перерахунок заявленої до стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат є обґрунтованими. 
          Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1      ст.236 ГПК України     судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1  ст. 276 ГПК України).
На підставі викладеного колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від  09.03.2023 у справі №914/1941/22 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.
Судові витрати в суді апеляційної інстанції.
Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14    статті 129 ГПК України). Відтак, згідно      з    ст.129 ГПК України  сплачений скаржником судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.
Керуючись ст.ст. 86,129, 236, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282    ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

                                                  ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Червоноградтеплокомуненерго" №909 від 20.04.2023 (вх. суду від 24.04.2023 №01-05/1307/23)-     залишити       без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Львівської області від  09.03.2023 у справі №914/1941/22- залишити         без змін.
3. Судовий збір за перегляд справи у суді апеляційної інстанції - покласти на скаржника.
4.    Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.
5. Матеріали справи повернути до місцевого господарського суду.

Повний текст постанови складено 12.06.2023

Головуючий суддя                                                                      Т.Б. Бонк

          суддя                                                                                С.М. Бойко

          суддя                                                                                   Г.Г. Якімець