ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/3278/22                                                Суддя (судді) першої інстанції: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  15 травня 2023 року                                                                    м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді                                                             Коротких А.Ю.,
суддів                                                                                Сорочка Є.О.,
                                                                                          Чаку Є.В.,
розглянувши в порядку письмового провдаження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2022 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неповно досліджено обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права.
Сторони були належним чином повідомлені про дату апеляційного розгляду справи - 15 травня 2023 року, проте у судове засідання не з`явилися. За таких обставин колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено, що 24.10.1995 року позивача звільнено з посади начальника слідчого ізолятора по режиму та охороні міста Черкаси в званні підполковника внутрішньої служби.
Свідоцтвом про хворобу від 15.06.1995 року №601 підтверджується, що хвороба позивача отримана в період проходження ним служби в органах внутрішніх справ.
Згідно довідки комунального закладу «Черкаський обласний центр медико-соціальної експертизи ЧОР» серії 218-АА №003024 позивачу з 23.10.1995 року встановлено ступінь втрати професійної працездатності 10% на підставі свідоцтва про хворобу від 15.06.1995 року №601.
З довідки Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» від 12.05.2020 року №02-05/22 вбачається, що позивач у 2000 році отримав страхову суму за державним обов`язковим особистим страхуванням в розмірі 260 грн за врату працездатності 10%, отриману у зв`язку з свідоцтвом про хворобу №601.
За висновками Обласної МСЕК №1 у 2019 році позивачу встановлена втрата працездатності 60% внаслідок захворювання, що пов`язане з проходженням служби, що підтверджується довідкою Обласної МСЕК №1 від 19.12.2019 року.
12.11.2019 року комісією Обласної МСЕК №1 позивачу встановлена 3 група інвалідності (безтерміново), що підтверджується довідкою до акта огляду Обласної МСЕК №1 серія 12 ААБ №470230 від 12.11.2019 року, у зв`язку з захворюванням, яке пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 10.11.2020 року у справі №580/3095/20 позов ОСОБА_1 задоволено частково, зокрема: зобов`язано Ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області у визначений термін надіслати пакет документів з висновок щодо виплати грошової допомоги ОСОБА_1 , у зв`язку з встановленням 3 групи інвалідності до Міністерства внутрішніх справ України; зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення за результатами розгляду питання про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 відповідно до «Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2021 року у справі №580/3095/20 апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України задоволено частково. Скасовано рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення за результатами розгляду питання про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 відповідно до «Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850 та прийнято в цій частині нову постанову, якою відмовлено в задоволенні позовних вимог в цій частині. В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року залишено без змін.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 18.10.2021 року у справі №580/4082/21 визнано протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо неприйняття рішення за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 від 22.03.2021 року з доданими документами та висновку від 31.03.2021 року щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 3 групи інвалідності, зобов`язано Ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області у визначений термін, повторно направити до Міністерства внутрішніх справ України висновок та заяву ОСОБА_1 від 22.03.2021 року з доданими документами щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 3 групи інвалідності та зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України у визначений термін розглянути та прийняти рішення щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 3 групи інвалідності, відповідно до Порядку №850, затвердженого постановою КМУ від 21.10.2015 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
31.03.2021 року Ліквідаційна комісія Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області направила до Міністерства внутрішніх справ України висновок про призначення позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ «Про міліцію» у сумі 300 790, 00 грн.
12.01.2022 року відповідач прийняв рішення про відмову в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням третьої групи інвалідності.
Листом від 06.07.2022 року №С-7003/15 Департамент фінансово-облікової політики МВС України повідомив про те, що на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18.10.2021 року у справі №580/4082/21 затверджено 12.01.2022 року висновок про відмову в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням третьої групи інвалідності.
Позивач, вважаючи відмову відповідача щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги протиправною, звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно частини шостої статті 23 Закону України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року №565-XII (втратив чинність 7 листопада 2015 року) (далі - Закон №565-XII) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
На виконання вказаної норми Закону №565-XII Кабінетом Міністрів України 21 жовтня 2015 року затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції №850 (далі - Порядок №850).
02 липня 2015 року прийнято Закон України «Про Національну поліцію».
Згідно з пунктом 15 Прикінцевих та перехідних положень Закон України «Про Національну поліцію» право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».
Згідно з пунктом 2 Порядку №850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.
Якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми (пункт 4 Порядку №850).
Пунктом 7 Порядку №850 визначено перелік документів, які подає за місцем служби працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності.
Відповідно до пункту 8 Порядку №850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 Порядку, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу та витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.
МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови (пункт 9 вказаного Порядку №850).
За своєю суттю одноразова грошова допомога є одноразовою виплатою, гарантованою державою у зв`язку із, зокрема, встановленням інвалідності працівникові міліції, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в ОВС.
Право на отримання грошової допомоги та право отримання допомоги в більшому розмірі (виплату різниці у розмірах одноразової грошової допомоги) у зв`язку із виникненням обставин, з якими законодавець пов`язує збільшення її розміру, є різними правовими поняттями.
Отже, процедура перегляду розміру вже призначеної та виплаченої одноразової грошової допомоги у зв`язку зі зміною обставин, наданням нових документів, передбачає виплату лише різниці між виплаченою та нарахованою сумою у зв`язку із встановленням згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищої групи чи іншої причини інвалідності або більшого відсотку втрати працездатності під час повторного огляду. Визначення у такій процедурі строків є важливим для правового регулювання таких відносин, оскільки за загальним правилом суб`єктивні права та юридичні обов`язки їхніх учасників виникають, розвиваються та припиняються у певний час. Строки дисциплінують учасників правових відносин, забезпечують чіткість і визначеність у правах та обов`язках суб`єктів.
Положеннями статті 23 Закону №565-XII, які втратили чинність із набранням чинності Законом №580-VII, не було передбачено права працівника органів внутрішніх справ на виплату одноразової грошової допомоги у більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми у зв`язку із підвищенням групи чи визначенням іншої причини інвалідності або збільшенням відсотку втрати працездатності під час повторного огляду МСЕК.
Такий механізм визначений лише Порядком №850, пункт 4 якого визначає умови, коли здійснюється виплата допомоги та передбачає дворічний строк, протягом якого зміна групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми.
Таким чином, оскільки положення Закону №565-XII втратили чинність, а за колишніми працівниками міліції збереглося лише право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги, зокрема у зв`язку зі встановленням інвалідності за певних обставин, яке може бути реалізовано через механізм, визначений Порядком №850, то до відносин, які виникли у цій справі, слід застосувати строк, обмежений положеннями пункту 4 вказаного Порядку двома роками, який обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності.
При цьому, вказані положення пункту 4 Порядку №850 встановлюють обмеження дворічним строком не лише для зміни групи інвалідності або ступеня втрати працездатності, а також і для зміни причини інвалідності.
Верховний Суд у постанові від 22 жовтня 2020 року у справі №711/1837/18 Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду дійшов такого висновку щодо застосування положень статті 23 Закону №565-XII та пункту 4 Порядку №850 у подібних правовідносинах.
Із втратою чинності з 07 листопада 2015 року Законом №565-XII право на отримання одноразової грошові допомоги за працівниками міліції збереглося відповідно до пункту 15 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VII і здійснюється в порядку та на умовах, визначених Порядком №850;
Закон №565-XII, що діяв до набрання чинності Законом №580-VII, так само як і Закон №580-VII не містять положень щодо можливості отримання відповідною категорією осіб одноразової грошової допомоги у більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми;
Положення щодо отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у зв`язку із встановленням працівникові міліції під час повторного огляду вищої групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, чи зміни причини інвалідності (виплату різниці у розмірах одноразової грошової допомоги) визначається за законодавством, що діє на день повторного огляду та міститься виключно у пункті 4 Порядку №850.
Передбачені пунктом 4 Порядку №850 обмеження права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі дворічним строком після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, чи зміни причини інвалідності застосовуються починаючи з 31 жовтня 2015 року - з дня набрання чинності вказаним Порядком;
Зазначений дворічний строк обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, чи зміни причини інвалідності незалежно від дати, коли їх встановлено вперше до 31 жовтня 2015 року чи після.
З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що відповідач 12.01.2022 року затвердив висновок про відмову в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням третьої групи інвалідності. Підставою для прийняття вказаного рішення є те, що при огляді МСЕК у 2000 році позивачу визначено втрату працездатності 10% та проведено виплату страхової суми за державним обов`язковим особистим страхуванням HACK «Оранта» в розмірі 260, 00 грн, а при повторному огляді МСЕК у 2019 році - третю групу інвалідності.
На думку відповідача, установлення позивачу третьої групи інвалідності (2019 рік) відбулося в період понад два роки від дати установлення третьої групи інвалідності (2000 рік), що суперечить умовам п. 4 Порядку №850.
Так, згідно довідки Обласної МСЕК №1 серії 218-АА №003024 позивачу з 23.10.1995 року встановлено ступінь втрати професійної працездатності 10% на підставі свідоцтва про хворобу від 15.06.1995 року №601.
За висновками Обласної МСЕК №1 у 2019 році позивачу встановлена втрата працездатності 60% внаслідок захворювання, що пов`язане з проходженням служби, що підтверджується довідкою Обласної МСЕК №1 від 19.12.2019 року.
12.11.2019 року комісією Обласної МСЕК №1 позивачу встановлена 3 група інвалідності (безтерміново), що підтверджується довідкою до акта огляду Обласної МСЕК №1 серія 12 ААБ №470230 від 12.11.2019 року, у зв`язку з захворюванням, яке пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.
Вказана обставина визнається позивачем.
Отже, враховуючи те, що між цими подіями минуло понад два роки, суд дійшов висновку про те, що позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.
Аналогічний висновок викладений Верховним Судом, зокрема, у постановах від 10 грудня 2020 року у справі №696/575/17, від 02 грудня 2020 року у справі №1.380.2019.006957, від 30 березня 2021 року у справі №817/1599/18, від 20 квітня 2022 року у справі №456/267/16-а та від 07 липня 2022 року у справі №640/23897/20 та підтриманий Верховним судом у постанові від 04.08.2022 року у справі №120/3220/19-а.
За таких обставин, враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості позовних вимог та відсутності підстав для їх задоволення.
Судовою колегією також враховується, що згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2022 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Головуючий суддя:                                                                      Коротких А.Ю.

Судді:                                                                                          Сорочко Є.О.

                                                                                                    Чаку Є.В.