КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/1194/2023            
Справа 761/1106/22
                                                   
Головуючий в суді І інстанції Сидоров Є.В.
Доповідач в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.
 
П О С Т А Н О В А
Іменем   України
 
17 квітня 2023 року                                                                                       
м. Київ
Київський апеляційний суд у складі судді Кашперської Т.Ц., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Смєхнова Володимира Афанасійовича, розглянувши справу за апеляційною скаргою захисника Смєхнова Володимира Афанасійовича на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 травня 2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,  
 
в с т а н о в и в :
 
Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 травня 2022 року на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за порушення п. 2.9 Правил дорожнього руху і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17000) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір у сумі 496,20 грн. на користь держави.
ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він 05 грудня 2021 року о 01 годині 33 хвилин в м. Києві по пл. Перемоги, 3 керував автомобілем Hyundai д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря нарколога в КНП «КМНКЛ» «Соціотерапія» за адресою м. Київ вул. П.Запорожця 20.
 
У апеляційній скарзі захисника Смєхнова В.А., поданій 30 січня 2023 року засобами поштового зв`язку, указано на незаконність та необґрунтованість постанови судді та необхідність її скасування.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт наводив зміст ст. 245, 7, 266 КУпАП, п. 8, 10, 12, 13, 15, 22 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України, МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.
Пояснював, що на місці зупинки ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер», але погодився пройти огляд в закладі охорони здоров`я КНП «Соціотерапія», куди був згодом доставлений працівниками патрульної поліції. Але в медичному закладі лікар ОСОБА_2 відмовився відбирати у ОСОБА_1 біологічне середовище для проведення медичних досліджень по встановленню стану алкогольного сп`яніння, спочатку запропонувавши ОСОБА_1 самому надати шприц для відбору крові, а в подальшому заявив, що як лікар-нарколог відбору крові не проводить. ОСОБА_1 погодився на пропозицію лікаря ОСОБА_2 пройти медичний огляд. Лікар перевірив рухи ОСОБА_1 , заміряв тиск та надав газоаналізатор «Драгер», але роздруківки тестового режиму роботи газоаналізатора та замірів основного режиму роботи лікар не робив, що підтверджується відеофайлом 20211205081425001607. В подальшому лікар заявив, що прийняв рішення про наявність у ОСОБА_1 стану алкогольного сп`яніння без показань газоаналізатора «Драгер», що підтверджується відеофайлом 20211205081510001608. ОСОБА_1 звернувся до лікаря з проханням повторно пройти огляд на стан сп`яніння, але йому було категорично відмовлено в цьому. Не погоджуючись з висновком лікаря, ОСОБА_1 запропонував поліцейським поїхати до іншого медичного закладу і здати біологічне середовище для проведення медичних досліджень, однак поліцейські відмовились.
Таким чином, вимога про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі з використанням лише вимірювальної техніки типу «Драгер» є незаконною, а лікар повинен був провести огляд відповідно до вимог Інструкції, зокрема відібрати біологічний матеріал з метою проведення лабораторних досліджень і отримання достовірних результатів. Також незаконною є відмова лікаря у проходженні ОСОБА_1 повторного огляду за допомогою газоаналізатора «Драгер».
Вказував, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення інспектор вніс відомості, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, однак жодних ознак алкогольного сп`яніння, передбачених п. 3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в протоколі не наведено.
Зазначав, що згідно п. 6 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Звертав увагу, що у графі протоколу про роз`яснення громадянину його прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП зроблений відповідний запис, але жодних роз`яснень цих статей не здійснювалось. Тобто ОСОБА_1 був позбавлений можливості бути обізнаним у своїх правах, передбачених вказаними статтями, та керуватися ними. Даний факт підтверджений матеріалами відеозаписів.
В подальшому адміністративні матеріали були направлені до суду і розглянуті судом з накладенням адміністративного стягнення. Однак ОСОБА_1 жодним чином не викликався в судові засідання, в зв`язку з чим було порушено його право бути присутнім на судовому засіданні, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката. ОСОБА_1 не погоджувався з протоколом про адміністративне правопорушення, вважав його неправомірним і мав намір оскаржити під час розгляду справи. Докази отримання судових повісток ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні.
В подальшому 14 січня 2023 року ОСОБА_1 , керуючи автомобілем, був зупинений працівником поліції, який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення за ч. 4 ст. 126 КУпАП, і з цього моменту ОСОБА_1 дізнався, що відносно нього було прийнято рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 травня 2022 року. Після повернення до м. Києва ОСОБА_1 25 січня 2023 року ознайомився з матеріалами справи і в цей же день уклав договір про надання правничої допомоги з захисником Смєхновим В.А., який 27 січня 2023 року також ознайомився з матеріалами справи і підготував відповідно апеляційну скаргу.
На підставі вищевикладеного просив поновити строк на апеляційне оскарження, постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 03 травня 2022 року скасувати, провадження в справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.
 
Вирішуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує наступне.
Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
З матеріалів справи встановлено, що строк на оскарження постанови захисник Смєхнов В.А. пропустив з поважних причин, оскільки розгляд справи відбувся у відсутності ОСОБА_1 , докази належного повідомлення якого про дату, час і місце розгляду справи в матеріалах справи відсутні; з матеріалами справи ОСОБА_1 ознайомлений 25 січня 2023 року, а його захисник Смєхнов В.А. - 27 січня 2023 року, після чого ним 30 січня 2023 року, тобто в розумний строк, який не перевищує десяти днів, подано апеляційну скаргу.
За наведених обставин апеляційний суд визнає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції та вважає за необхідне поновити цей строк.
 
В судовому засідання ОСОБА_1 та його захисник Смєхнов В.А. апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи та просили її задовольнити. В судове засідання 17 квітня 2023 року належним чином повідомлені ОСОБА_1 та його захисник не з`явилися, захисник направив до суду додаткові пояснення та просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження в справі.
 
Суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.
 
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.
 
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
Відповідно до п. 2.9 (а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
Відповідальність за ст. 130 КУпАП настає виключно за керування транспортними засобами особами, які перебувають в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
Висновки судді місцевого суду про доведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння стверджуються зібраними у справі доказами, а саме:
-  протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 211641 від 05 грудня 2021 року в частині часу і місця вчинення адміністративного правопорушення, даних про особу, яка його вчинила, ідентифікаційних ознак транспортного засобу, яким особа керувала;
- висновком від 05 грудня 2021 КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, із якого вбачається, що огляд проведено 05 грудня 2021 року о 01 год. 49 хв., і що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння;
-  рапортом поліцейського взводу № 2 роти № 6 батальйону № 3, полк № 1 ІПП в м. Київ від 05 грудня 2021 року про те, що під час патрулювання 05 грудня 2021 року було зупинено авто Hyundai д.н.з. НОМЕР_1 о 01 год. 33 хв. в м. Києві, пл. Перемоги, 3, за порушення дорожнього знаку 4.1 «Рух прямо», водієм транспортного засобу виявився ОСОБА_1 . Під час спілкування у даного водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку проводився у лікаря нарколога за адресою м. Київ вул. П.Запорожця КНП «КМНКЛ «Соціотерапія». По завершенню огляду у лікаря нарколога ОСОБА_1 почав некоректно себе поводити, під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення ААД 211641 за ч. 1 ст. 130 КУпАП останній самостійно вихопив п-в КВЕ 501986 та свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб, при подальшому спілкуванні ОСОБА_1 відмовився повторно надати (передати) вказані документи, посилаючись на те, що він їх вже пред`являв. Відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення ААД 211641 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та адміністративну постанову ЕА05111283 за ч. 1 ст. 122 КУпАП, від підпису та отримання яких вищевказаний громадянин відмовився, дана подія зафіксована на нагрудну камеру АА-00570.
 - відеозаписом з бодікамери поліцейського, на якому відображено процедуру медичного огляду ОСОБА_1 в КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» 05 грудня 2021 року;
 
Дослідивши вказані докази та надавши їм належну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, наявності підстав для притягнення його до відповідальності та на законних підставах наклав на нього стягнення, належним чином мотивувавши своє рішення.
 
Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності - також достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.9. «а» ПДР, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
 
Крім того апеляційним судом за клопотанням захисника було витребувано з КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» акт медичного огляду ОСОБА_3 від 05 грудня 2021 року, а також висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування від впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
 
Апеляційна скарга захисника Смєхнова В.А. не містить доводів, які би вказували на незаконність ухваленого судом рішення.
 
Відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
 
Згідно п. 3 - 4, 7 - 17 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МОН України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.
Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. Використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів.
За збереження та транспортування ємностей з біологічним середовищем до іншого закладу охорони здоров`я, цілісність пломбування відповідає заклад охорони здоров`я, у якому проводився відбір біологічного середовища.
Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.
Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.
За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.
Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду.
Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.
 
Дотримання наведених вимог працівниками поліції під час медичного огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння судом першої інстанції перевірено.
 
Факт керування ОСОБА_1 автомобілем за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, апелянтом не заперечується.
 
Поліцейськими протягом двох годин з моменту виявлення ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 забезпечено його доставку до медичного закладу для проходження огляду, обстеження проведено лікарем-наркологом КНП «КМНКЛ «Соціотерапія», в результаті чого за сукупністю зовнішніх ознак (зовнішній вигляд, поведінка, стан свідомості, мовна здатність, вегетативно-судинні реакції, рухова сфера, опитування щодо перенесених травм,  запах алкоголю з рота) встановлено заключний діагноз ОСОБА_1 «Стан сп`яніння внаслідок вживання алкоголю».
 
Доводи апеляційної скарги щодо реплік та манери спілкування лікаря ОСОБА_2 з ОСОБА_1 можуть бути оцінені з точки зору дотримання або недотримання лікарем етичних норм і принципів поведінки медичного працівника при виконанні своїх професійних обов`язків, однак не свідчать про невиконання ним вимог Інструкції № 1452/735.
 
Із доводів апеляційної скарги не вбачається порушення ст. 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735 під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та складання висновків щодо результатів його медичного огляду.
 
Результати медичного огляду, проведеного 05 грудня 2021 року в КНП «КМНКЛ «Соціотерапія», ОСОБА_1 не спростовані.
 
Є необґрунтованими та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги щодо незаконності проведеного в медичному закладі огляду та необхідності відібрання біологічного матеріалу з метою проведення лабораторних досліджень і отримання достовірних результатів, з огляду на положення п. 7 розділу ІІІ Інструкції № 1452/735, згідно якого обов`язковим є проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини.
Таким чином, при встановленні стану алкогольного сп`яніння вимоги щодо обов`язковості проведення лабораторних досліджень не поширюються.
 
Враховуючи вищевикладене, не спростовують висновків суду першої інстанції про винність ОСОБА_1 в порушенні п. 2.9 "а" ПДР та скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доводи апеляційної скарги, що роздруківки тестового режиму роботи газоаналізатора та замірів основного режиму роботи лікар не робив, і що в подальшому лікар заявив, що прийняв рішення про наявність у ОСОБА_1 стану алкогольного сп`яніння без показань газоаналізатора «Драгер».
 
Не ґрунтуються на вимогах закону та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 211641 не зазначені ознаки алкогольного сп`яніння, виявлені у ОСОБА_1 , передбачені п. 3 Розділу І Інструкції № 1452/735.
Так, відповідно до п. 6 Розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
 
На вказані положення закону посилався в апеляційній скарзі і сам захисник Смєхнов В.А., поза увагою якого залишилась та обставина, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду в закладі охорони здоров`я, а навпаки погодився на проходження огляду та пройшов його, внаслідок чого лікарем наркологом було встановлено перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.
 
Таким чином, у випадку складання протоколу про адміністративне правопорушення за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння зазначення ознак алкогольного сп`яніння не передбачене, а п. 6 Розділу Х Інструкції № 1395 в даному разі застосуванню не підлягає.
 
Апеляційний суд враховує доводи апеляційної скарги, що на відеозаписі с бодікамери поліцейського не зафіксовано роз`яснення ОСОБА_1 його прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.
 
Разом із тим, апеляційний суд приймає до уваги, що на останньому відеофайлі зафіксовані спроби вручення протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 211641 від 05 грудня 2021 року ОСОБА_1 , від чого він категорично відмовлявся, наполягав, щоб його припинили затримувати, неодноразово вказував, що свої документи він вже пред`являв, внаслідок чого працівники поліції були вимушені поставити відмітку на протоколі про адміністративне правопорушення про відмову його отримання.
 
Відтак, ОСОБА_1 своїми діями сам сприяв невиконанню працівниками поліції їх обов`язків щодо вручення примірника протоколу про адміністративне правопорушення та роз`яснення прав особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, її прав і обов`язків, передбачених статтею 268 цього Кодексу.
 
Крім того, процесуальні права ОСОБА_1 , передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, в повній мірі були поновлені під час апеляційного розгляду.
Так, ОСОБА_1 , користуючись своїми процесуальними правами, подав апеляційну скаргу на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 травня 2022 року, в якій детально виклав доводи щодо її незаконності та необґрунтованості. З метою реалізації права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя апеляційний суд поновив йому строк на апеляційне оскарження постанови і поновив його в правах. Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 користувався своїми процесуальним правами, а тому він не був позбавлений права на захист та доступ до правосуддя.
 
Таким чином, вказані обставини відповідно до норм КУпАП не є підставою для скасування постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 травня 2022 року.
 
Виходячи із вищевикладеного, доводи апеляційної скарги захисника Смєхнова В.А. про незаконність постанови суду, складення протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 211641 від 05 грудня 2021 року з порушенням вимог щодо порядку складання та проведення огляду водія на стан сп`яніння з порушенням вимог чинного законодавства не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду та відхиляються апеляційним судом.
 
Доводи, зазначені в апеляційній скарзі, не впливають на законність постанови та не спростовують порушення ОСОБА_1 вимог п.2.9 "а" ПДР України за наявності у справі вищевказаних доказів, які повністю підтверджують обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року, Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, щоб особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
 
Наявні у справі докази жодних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_1 не викликають.
 
При цьому апеляційний суд враховує рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
 
У відповідності до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
 
За змістом ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Зазначені вимоги закону районним судом, при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладенні на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами були дотримані у повній мірі.
 
Апеляційний суд приймає до уваги, що апеляційна скарга не містить доводів щодо міри відповідальності, призначеної судом першої інстанції, та щодо обставин, які могли бути не враховані судом при накладенні стягнення.
 
Наведене вказує на необґрунтованість поданої апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.
 
Постанова судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 травня 2022 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, 
 
п о с т а н о в и в :
 
Поновити захиснику Смєхнову Володимиру Афанасійовичу строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 травня 2022 року.
Апеляційну скаргу захисника Смєхнова Володимира Афанасійовича залишити без задоволення.
Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 травня 2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                              Кашперська Т.Ц.