ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 року 
м. Черкаси   

Справа № 695/1708/22		
Провадження № 22-ц/821/268/23		
Категорія:  304090000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В. 
суддів: Бородійчука В.Г., Василенко Л.І.
за участю секретаря: Мунтян К.С. 

учасники справи: 

позивач: Акціонерне товариство «Універсал Банк»
представник позивача: Македон Олександр Андрійович
відповідач:  ОСОБА_1 

розглянувши у порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Універсал Банк» - Македона Олександра Андрійовича на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 13 грудня 2022 року (ухваленого під головуванням судді Середи Л.В. в приміщенні Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області,  повний текст рішення складено 13 грудня 2022 року) у справі за позовом   Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

04 липня 2022 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - Банк) звернулося через засоби поштового зв`язку до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що  06.09.2019 відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 06.09.2019.
Положеннями анкети-заяви визначено, що дана заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг.
Підписавши анкету-заяву, відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови. 
Банк вказує, що на підставі укладеного Договору відповідач отримав кредит у сумі 7 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. 
Банк свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.
Однак відповідач, всупереч положень Договору та вимог ст. 509, 526, 629, 1054 Цивільного кодексу України, своєчасно не надавав Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими втратами, не сплачував щомісячні мінімальні платежі, внаслідок чого утворилась заборгованість. 
Станом на 01.04.2021 у відповідача прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення 5.17 п. 5 Розділу ІІ Умов, відбулось істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. 
Банк вказує, що 01.04.2021 направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте відповідач на контакт не виходив та не вчиняв жодної дії, направленої на погашення заборгованості , в зв`язку з чим та відповідно до п. 5.18, 5.19 кредит став у формі «на вимогу». 
Позивач зазначає, що станом на 28.12.2021 року заборгованість відповідача перед банком становить 13 132,97 грн, в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту) – 12 352,98 грн; заборгованість за пенею – 0,00 грн; заборгованість за порушення грошового зобов`язання – 779,99 грн.
У зв`язку з чим, Банк просить суд стягнути з  ОСОБА_1   на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитом в сумі 13 132,97 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 2 481 грн. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 13 грудня 2022 року у задоволенні позову Акціонерного  товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – відмовлено.
Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивовано тим, що Банк не довів факту наявності заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором, як не довів і право на стягнення боргу саме у розмірі 13 132,97 грн.
Суд звернув увагу, що Банк є професійним учасником ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються конкретні вимоги щодо дотримання певних правил та процедур, які є традиційними у цій сфері послуг, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ позивачем є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з такою кредитною установою. З врахуванням наведеного, усі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах.
За таких підстав суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення позову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 20 січня 2023 року, представник Акціонерного товариства «Універсал Банк» - Македон О.А., вважаючи оскаржуване рішення суду першої інстанції незаконним, прийнятим із порушенням норм процесуального права та при неправильному застосуванні норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, без урахування особливостей укладеного за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем договору, що призвело до порушення прав Банку, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 13 грудня 2022 та ухвалити нове рішення, яким вимоги банку задовольнити в повному обсязі.
Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що судом не було досліджено механізму отримання банківських послуг проекту monobank, а також процедуру ознайомлення споживача з Умовами, правилами обслуговування рахунків фізичних осіб, Тарифами, таблицею розрахунку вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту та дійшов передчасного висновку, що клієнт не був ознайомлений із вищезазначеними умовами, правилами обслуговування рахунків Тарифами, таблицею розрахунку вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту.
Приєднання до Умов і правил здійснюється фізичними особами шляхом підписання анкети-заяви у паперовому вигляді, що надається банком.
Зазначає, що відповідач здійснив отримання послуг проекту monobank, шляхом верифікації очно на точці видачі картки.
Вказує, що на момент підписання анкети-заяви від 06.09.2019, відповідач був ознайомлений належним чином з Умовами і правилами обслуговування рахунків фізичних осіб, тарифами, таблицею розрахунку вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту та отримав їх примірники у мобільному додатку, вони зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.
       У підписаній анкеті-заяві відповідач визнав, що електронний підпис є аналогічним власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях, отже про укладення договору свідчить проставлений ним електронний підпис на анкеті-заяві.
Посилання суду на недоведеність з боку банку , що саме ці Умови і правила розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними є безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на приписах Закону України «Про електронну комерцію».
Висновки щодо правомірності укладення сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону містяться у постанові Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 у справі № 234/7159/20.
Звертає увагу апеляційного суду, що надання і обслуговування кредиту обумовлено п. 5 Розділу ІІ Умов і правил і також цей пункт визначає відповідальність за порушення строків виконання грошового зобов`язання клієнтом за договором.
Апелянтом зазначено, що відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором та виписці про рух коштів по картці відповідача, у зв`язку із чим у останнього виникла заборгованість.
Враховуючи, що у відповідача прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, на підставі положення п.п.5.16 п.5 Розділу ІІ умов, відбулося істотне порушення клієнтом зобов`язань та вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості, проте відповідач не вчинив жодної дії , направленої на погашення заборгованості в зв`язку з чим кредит став у форму «на вимогу».
Банк зазначає, що відповідач лише частково здійснював операції поповнення своєї банківської картки, розмір який був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку на власний розсуд, виникла непогашена заборгованість.
Відповідно до виписки про рух коштів, всього за час користування карткою боржником у зазначений у позові період, було проведено поповнень карткового рахунку на суму 58 633,08 грн, за час користування карткою боржником витрати по картці становлять 64 766,05 грн, отже сума коштів, яка не повернута банку становить 13 132,97 грн.
Доказів на спростування наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідачем не надано.
Крім того, звертає увагу суду, що застосування до даних правовідносин висновків викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 є передчасним та незаконним, проте, слід звернути увагу на висновки, викладені в ухвалі Об`єднаної палати касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 37.03.2020 у справі №910/4450/19.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Фактичні обставини справи

З матеріалів справи вбачається, що 06.09.2019 ОСОБА_1 склав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг «мonobank», відповідно до умов якого АТ «Універсал Банк» відкрило ОСОБА_1 рахунок у гривні у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, розмір якої 7 000 грн, що не заперечується і самим відповідачем.
Відповідно до п. 2, п. 3 складеної ОСОБА_1 анкети-заяви до договору про надання банківських послуг «мonobank» визначено, що відповідач погоджується з тим, що ця заява разом із Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг, укладення якого він підтверджує та зобов`язується виконувати його умови. Він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами Банку, та отримав їх примірник у мобільний додаток.
ОСОБА_1 погодився з тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту та повідомляти його про це шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток.
Згідно з п. 11 заяви усе листування щодо цього договору відповідач просив здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов договору.
До анкети-заяви Банком було долучено витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи, Умов і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів.
Банком до позову також додано паспорт споживчого кредиту, де зазначені тип картки, процентна ставка за кредитом, розмір обов`язкового щомісячного платежу за кредитом, санкції за порушення зобов`язань за кредитом, розмір комісій, пені, штрафів, порядок та умови їх нарахувань.
Згідно наданого Банком розрахунку заборгованості за договором, станом на 28.12.2021, загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту) становить 12 352,98 грн. та заборгованість за порушення грошового зобов`язання 779,99 грн. 

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга представника АТ «Універсал-Банк» не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.
Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13-ц).
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону судове рішення суду першої інстанції відповідає.
Правовідносини між сторонами, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин, регламентуються наступними правовими нормами.
Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
В силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Як вбачається із наявних матеріалів справи, 06.09.2019 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг «Мonobank».
Анкета-заява містить докладну інформацію щодо особи ОСОБА_1 , зокрема дату його народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта і дату його видачі, адресу проживання, номер мобільного телефону, а також соціальний статус, джерело та розмір доходу.
В анкеті-заяві містяться відповідні сторінки паспорта ОСОБА_1 , які скопійовані ним та надані до анкети в електронному вигляді.
У анкеті-заяві міститься прохання відповідача відкрити поточний рахунок у гривні на його ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану в додатку, відповідно до умов договору та наведених нижче умов. Також відповідач вказав, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, з якими він ознайомлений, складають договір про надання банківських послуг, укладання якого він підтверджує і зобов`язується виконувати умови вказаного договору.
У п. 6 анкети-заяви відповідач вказав, що просить вважати наведений у анкеті-заяві зразок його власноручного підпису або його аналоги, а також електронний цифровий підпис, обов`язковими. У цьому ж п. 6 анкети-заяви відповідач засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем у вигляді послідовності ряду цифр, який буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно договору. Відповідач підтвердив в анкеті-заяві, що всі наступні правочини, у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень можуть вчинятися ним та банком з використанням електронного цифрового підпису, а усе листування щодо цього договору здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали.
Окрім того, на підтвердження своїх вимог позивачем надано Умови та правила обслуговування в АТ «Універсал Банк», яка набуває чинності з 27.11.2021, Витяг з Тарифів за карткою чорна картка мonobank від 27.11.2021, Паспорта споживчого кредиту Чорної карки мonobank, який містять інформацію про їх підписання електронним цифровим підписом обома сторонами договору та розрахунок заборгованості.
Наведене у свою чергу свідчить про належне укладення кредитного договору, в тому числі погодження Умов обслуговування рахунків фізичної особи з додатками, шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін.
Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.
На обґрунтування фактичної суми заборгованості, позивачем по справі АТ «Універсал Банк» надано суду розрахунок заборгованості за договором № б/н від 6.09.2019, укладеного між банком та ОСОБА_1 , а також копію Умов та правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» про наданні банківських послуг щодо продукту мonobank в редакції від 24.11.2021.
Судом вірно встановлено, що банк звертаючись до суду із вказаним позовом посилається на Умови, що були змінені та набули чииності більше ніж через два роки після підписання позивачем анкети-заяви та правилами, які діяли на час підписання анкети-заяви.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що із матеріалів справи не вбачається, що саме з даними Умовами та правилами відповідач ознайомився і погодився підписуючи анкету-заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо користування кредитними коштами зокрема у зазначеному в цих документах, що додані банком до матеріалів справи розмірах та порядку нарахування.
Щодо наданого розрахунку, апеляційний суд вважає висновку суду першої інстанції в цій частині вірними, оскільки наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом існування розміру боргу.
Позивач також у своїй позовній заяві вказує, що станом на 28 грудня 2021 року у відповідача виникло істотне порушення взятого на себе зобов`язання, а саме, прострочення сплати щомісячного мінімального платежу за договором понад 90 днів, у зв`язку із чим банк направив повідомлення «пуш» про порушення умов договору та необхідності погашення ОСОБА_1 суми заборгованості.
Дотримання такої процедури визначено п. 5.17 Умов обслуговування рахунків фізичної особи.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ «Універсал Банк», суд першої інстанції посилався на те, що позивач, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, не надав суду належних доказів про те, що він направляв відповідачеві «пуш» повідомлення чи будь-які інші вимоги із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.
До суду апеляційної інстанції банк до своєї апеляційної скарги надав банківську виписку про рух коштів по картковому рахунку ОСОБА_1  станом на 19 січня 2023 року, а також в апеляційній скарзі зазначив, що відповідач лише частково здійснював операції поповнення своєї банківської картки, розмір який був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку на власний розсуд, у зв`язку із чим виникла непогашена заборгованість.
Колегія суддів зазначає, що ознайомившись з випискою про рух коштів по картковому рахунку ОСОБА_1 , встановлено, що відповідач дійсно користувався кредитними коштами, здійснював оплату товарів та послуг, а також здійснював поповнення карткового рахунку самостійно, а також здійснювалось поповнення його карткового рахунку і іншими особами.
Проаналізувавши рух грошових коштів по виписці, яку надано банком, судом апеляційної інстанції було встановлено, що у відповідача відсутня заборгованість по кредитному договору, а списані відсотки за користування кредитним коштами не є коштами, якими користувався відповідач.
Так, із виписки вбачається, що баланс коштів станом на 29.02.2020 року після розрахунку у аптеці, становив 142,37 грн, проте з березня 2020 року банком здійснювалось списання відсотків , а також вчинялись інші дії з картковим рахунком саме банком, а відповідачем було крім 142,37 грн поповнено картковий рахунок за рахунок депозиту 1 499,38 грн( 16.05.2020) та поповнення карткового рахунку через термінал IBOX у розмірі 2 000 грн( 23.10.2020).
Крім того, посилання в апеляційній скарзі, що відповідно до виписки про рух коштів, всього за час користування карткою боржником у зазначений у позові період, було проведено поповнень карткового рахунку на суму 58 633,08 грн, за час користування карткою боржником витрати по картці становлять 64 766,05 грн, отже сума коштів, яка не повернута банку становить 13 132,97 грн, не відповідає дійсності, оскільки різниця між витраченими коштами та поповненнями карткового рахунку становить 6 132,97 грн (64 766,05 – 58 633,08), а не як зазначено банком 13 132,97 грн.
          Інші доводи, наведені представником АТ «Універсал Банк» - Македон О.А. в апеляційній скарзі, суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер і правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами, не вбачає.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що колегія суддів прийшла до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги представника АТ «Універсал Банк» - Македона О.А. на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 13 грудня 2022 року, судові витрати слід залишити за позивачем.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, - 

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Універсал Банк» - Македона Олександра Андрійовича  - залишити без задоволення.
Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 13 грудня  2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1    про стягнення заборгованості – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча                                                                          О.В. Карпенко

Судді                                                                         В.Г. Бородійчук

                                                                               Л.І. Василенко