ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 травня 2023 року 
м. Київ
справа №160/15715/20
провадження № К/990/6544/23 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Єзерова А.А., суддів: Кравчука В.М., Стародуба О.П.
розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу
за касаційною скаргою ОСОБА_1 
на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2022 року (головуючий суддя Круговий О.О., судді Прокопчук Т.С., Шлай А.В.)
у справі №160/15715/20 
за позовом Київського квартирно-експуатаційного управління, Міністерства оборони України 
до Експерта державної експертизи Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області Перев`язко Марії Андріївни, Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, 
треті особи: ОСОБА_1 , Пухівська сільська рада Броварського району Київської області, Державне підприємство "Центр державного земельного кадастру" 
про визнання протиправним та скасування висновку, скасування державної реєстрації та зобов`язання вчинити певні дії.
І. РУХ СПРАВИ
1.          У листопаді 2020 року Міністерство оборони України, Київське квартиро-експлуатаційне управління звернулися до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Експерта державної експертизи Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області Перев`язко М.А., Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, треті особи: ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ), Пухівська сільська рада Броварського району Київської області, Державне підприємство "Центр державного земельного кадастру", у якому просили:
- визнати протиправним та скасувати висновок Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 18 березня 2020 року №4586/82-20 про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;
- скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 3221286801:01:058:0617 у Державному земельному кадастрі;
- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області скасувати запис у Поземельній книзі про державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер 3221286801:01:058:0617 та перенести відомості щодо земельної ділянки кадастровий номер 3221286801:01:058:0617 до архівного шару Національної кадастрової системи України.
2.          Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 січня 2021 року у задоволенні позову відмовлено повністю.
3.          Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2021 року апеляційну скаргу Міністерства оборони України та Київського квартиро-експлуатаційного управління задоволено частково. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 січня 2021 року скасовано. Провадження у справі №160/15715/20 закрито. Роз`яснено Міністерству оборони України, Київському квартиро-експлуатаційному управлінню, що розгляд цієї справи віднесено до цивільної юрисдикції та що позивач має право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до Третього апеляційного адміністративного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
4.          Постановою Верховного Суду від 29 вересня 2022 року касаційну скаргу Київського квартиро-експлуатаційного управління задоволено. Постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2021 року у справі №160/15715/20 скасовано. Справу №160/15715/20 направлено для продовження розгляду до Третього апеляційного адміністративного суду.
5.          Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2022 року апеляційну скаргу Міністерства оборони України, Київського квартирно-експлуатаційного управління - задоволено. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 січня 2021 року скасовано та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги Міністерства оборони України, Київського квартирно-експлуатаційного управління задоволено частково:
- визнано протиправним та скасовано висновок Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 18 березня 2020 року №4586/82-20 про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;
- скасовано державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 3221286801:01:058:0617 у Державному земельному кадастрі;
- зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області скасувати запис у Поземельній книзі про державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер 3221286801:01:058:0617;
- в іншій частині в задоволенні позовних вимог - відмовлено.
6.           ОСОБА_1 із вказаним судовим рішенням суду апеляційної інстанції не погодилася, тому звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою в якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, натомість, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
7.          Від Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Зазимської сільської ради Броварського району Київської області (правонаступник Пухівської сільської ради Броварського району Київської області), Київського квартирно-експуатаційного управління, Міністерства оборони України надійшли відзиви на касаційну скаргу.
ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
8.          Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що 25 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Пухівської сільської ради Броварського району Київської області про надання їй  у власність земельної ділянки для ведення особистого сільського господарства орієнтовною площею  2 га на території Пухівської сільської ради Броварського району Київської області в межах населеного пункту та надала графічний матеріал, на якому зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.
9.          Рішенням Пухівської сільської ради Броварського району Київської області від 10 жовтня 2017 року №781-ХVІІІ-VІІ відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2 га для ведення особистого селянського господарства с. Пухівка, у зв`язку з тим, що вказана на картографічному матеріалі земельна ділянка знаходиться у постійному користуванні Міністерства оборони України.
10.          Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2018 року у справі №753/22803/17 скасовано постанову Дарницького районного суду м. Києва від 09 січня 2018 року та визнано протиправним і скасовано рішення ХVІІІ сесії VІІ скликання Пухівської сільської ради Броварського району Київської області від 10 жовтня 2017 року №781- ХІІІ-VІІ «Про відмову у наданні земельної ділянки гр. ОСОБА_1 » та зобов`язано Пухівську сільську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25 вересня 2017 року про надання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2 га, що розташована у с. Пухівка Броварського району Київської області й прийняти відповідне рішення.
11.          14 липня 2018 року ОСОБА_1 повторно звернулася до Пухівської сільської ради Броварського району Київської області та надала рішення суду.
12.          Рішенням Пухівської сільської ради Броварського району Київської області від 30 серпня 2018 року за №1063-ХІІІ-VІІ відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства с. Пухівка, у зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральному плану села та іншої містобудівної документації, та у зв`язку з тим, що вказана на картографічному матеріалі земельна ділянка знаходиться в постійному користуванні Міністерства оборони України, про що ОСОБА_1 була проінформована листом Пухівської сільської ради Броварського району Київської області від 26   вересня 2018 року №569/02-13.
13.          Проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для ведення особистого селянського господарства в с. Пухівка в межах Пухівської сільської ради Броварського району Київської області ОСОБА_1 було розроблено згідно із заявою ОСОБА_1 Броварським районним виробничим відділом Київської обласної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру».
14.          Як вбачається з пояснювальної записки проекту, підставою для його розроблення була відповідь про відмову сільської ради від 10 жовтня 2017 року №781 ХVІІІ сесії VІІ скликання, рішення Дарницького районного суду від 09 січня 2018 року, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2018 року у справі №75/22803/17, повторна заява до Пухівської сільської ради від 04 липня 2018 року на розроблення проекту із землеустрою, заява громадянина по принципу «мовчазної згоди» та договір на виконання робіт від 03 вересня 2018 року №182910000035-ПЗ.
15.          Експертом державної експертизи Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області Перев`язко М.А. 18 березня 2020 року за №4586/82-20 було погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для ведення особистого селянського господарства в с. Пухівка в межах Пухівської сільської ради Броварського району Київської області ОСОБА_1 як такий, що відповідає земельному законодавству та прийнятим відповідно до нього нормативно-правовим актам. На момент складення проекту землеустрою: землі запасу К.16.00; обмеження на земельній ділянці відсутні; необхідність проведення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації відповідно до статті 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації».
16.          Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, 15 червня 2020 року відділом у Томаківському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області здійснено державну реєстрацію земельної ділянки за місцем розташування: АДРЕСА_1 , площею 2 га; категорія земель: землі сільськогосподарського призначення; вид користування: для ведення особистого селянського господарства; форма власності: комунальна; присвоєно кадастровий номер 3221286801:01:058:0617.
17.          Актом відводу в натурі земельної ділянки від вересня 1973 року земельну ділянку площею 187,5 га передано в постійне користування  військовій частині НОМЕР_1 для спецпотреб відповідно до розпорядження Ради Міністрів УРСР від 24 липня 1973 року №504-рс. Відповідно до рішення Пухівської сільської ради від 29 грудня 2001 року ХVІІІ сесії ХХІІІ скликання вилучено із землекористування військової частини НОМЕР_2 земельну ділянку площею 65,1 га земель оборони (військовий полігон) та передано її до земель запасу.
18.          Відповідно до листа Пухівської сільської ради від 18 січня 2018 року №39, сільська рада поінформувала Київське квартиро-експлуатаційне управління про те, що в користуванні військової частини НОМЕР_3 залишилась земельна ділянка площею 5 га та запропонувала звернутися до Броварської районної державної адміністрації для виготовлення правоустановчих документів на земельну ділянку площею 5 га для постійного користування.
19.          Вважаючи висновок про розгляд проекту землеустрою, дії по реєстрації земельної ділянки протиправними та такими, що порушують права та законні інтереси користувача земельної ділянки - Міністерства оборони України, останнє разом з Київським квартирно-експлуатаційним управлінням, звернулося до суду.
ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
20.          Відмовляючи у позові, суд першої інстанції керувався тим, що згідно зі статтею 37 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» зацікавлені особи мають право на звернення до суду з позовом про скасування висновків державної експертизи лише у разі відмови центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, в розгляді заяви про спростування висновків державної експертизи чи окремих їх положень або незгоди з висновками повторної експертизи. Проте, судом під час розгляду справи не встановлено, що позивачі дотримались процедури, передбаченої статтею 37 вказаного Закону. Також, суд зазначив, що внесення відомостей в Держгеокадастр щодо реєстрації земельної ділянки не порушує прав позивачів, оскільки не є реєстрацією прав на цю земельну ділянку.
21.          Суд апеляційної інстанції з такими висновками не погодився і, задовольняючи позов, керувався тим, що  гр. ОСОБА_1 не набула права на самостійне замовлення проекту землеустрою, адже її заяву було розглянуто Пухівською сільською радою у строк, визначений статтею 118 ЗК України із прийняття відповідного рішення. При виконанні рішення суду про повторний розгляд заяви «принцип мовчазної згоди» застосований бути не може, а також зважаючи на те, що ОСОБА_1 рішенням сільської ради від 30 серпня 2018 року фактично відмовлено в наданні згоди на виготовлення проекту землеустрою у зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральному плану села та іншої містобудівної документації, та у зв`язку з тим, що вказана на картографічному матеріалі земельна ділянка знаходиться у постійному користуванні Міністерства оборони України, уповноваженим органом Держгеокадастру було безпідставно погоджено проект землеустрою для відведення у власність земельної ділянки ОСОБА_1 , а в подальшому проведено реєстрацію земельної ділянки в порушення вимог статті 186-1 ЗК України, статті 24 «Про Державний земельний кадастр».
22.          Суд апеляційної інстанції вважав, що реєстрація земельної ділянки відбулась із порушенням вимог чинного законодавства. 
При цьому покладення на Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області обов`язку скасування запису про державну реєстрацію земельної ділянки в поземельній книзі є достатнім та ефективним способом захисту порушеного права, подальші дії реєстратора щодо перенесення відомостей щодо земельної ділянки кадастровий номер 3221286801:01:058:0617 до архівного шару Національної кадастрової системи України так само як і інші дії, які він мав би вчинити після скасування державної реєстрації на підставі рішення суду не стосуються безпосередньо спірних відносин, а відтак не підлягають вирішенню судом в рамках цієї справи.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ, ВІДЗИВІВ НА КАСАЦІЙНУ СКАРГУ
23.           ОСОБА_1 у касаційній скарзі посилається на те, що суд апеляційної інстанції під час вирішення спору не врахував висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 14 липня 2021 року у справі №П/811/137/18, від 22 жовтня 2020 року у справі №452/2587/18, від 25 червня 2020 року у справі №818/1010/17, у зв`язку з чим зробив хибний висновок про неможливість застосування принципу «мовчазної згоди» до обставин цієї справи.
24.          На думку скаржника, відсутність у Міністерства оборони України належним чином оформлених  відповідно до вимог законодавства прав на спірну земельну ділянку з кадастровим номером 3221286801:01:058:0617 свідчить про те, що судом апеляційної інстанції не доведені обставини, що мають значення для справи визнав встановленими, що є порушенням норм процесуального права. ОСОБА_1 на обґрунтування своєї позиції посилається на Керівництво з обліку земель (земельних ділянок) в органах квартирно-експлуатаційної служби Збройних Сил України, яке затверджено наказом Міністра оборони України 22 грудня 1997 року № 483.
25.          Міністерство оборони України у відзиві на касаційну скаргу підтримує висновки суду апеляційної інстанції, а також зазначає, що земельна ділянка військового містечка б/н в межах Пухівської сільської ради була відведена в 1973 році для потреб держави, є землями оборони. Військова частина НОМЕР_1 , на ім`я якої було видано Акт відводу в натурі земельної ділянки від 02 жовтня 1973 року, була складовою частиною Збройних Сил УРСР, підпорядкована Міністерству оборони УРСР, отже її основні фонди та матеріальні цінності є державною власністю з урахуванням всіх вищевказаних нормативно-правових актів УРСР та України. Землекористувачем вказаних земель було Міністерство оборони УРСР, у подальшому Міністерство оборони України, яке в межах своєї компетенції розпоряджалось вказаними землями та передавало їх своїм структурним підрозділам в оперативне управління, якими є, в тому числі, військові частини. Вказана земельна ділянка не вибула з державної власності, віднесена до категорії земель оборони, цільове призначення не було змінено у встановленому законом порядку, і станом на час звернення до суду з цим позовом земельна ділянка площею 5 га віднесена до земель оборони та є державною власністю. Міністром оборони України не приймалось будь-яких рішень щодо надання згоди на припинення права постійного користування земельною ділянкою загальною площею 2,0 га в складі військового містечка № б/н Броварського гарнізону (с. Пухівка Броварського району Київської області).
26.          За твердженням Міністерства оборони України, віднесення земельної ділянки загальною площею 5,0 га до земель оборони неодноразово досліджувалось в низці судових рішень адміністративних судів за участі Міністерства оборони України щодо цієї земельної ділянки, що набрали законної сили, зокрема, № 361/6557/16-а та № 810/1946/18.
27.          Також Міністерство оборони України звертає увагу Суду, що матеріали справи містять також інші докази, які безумовно свідчать про те, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність розроблено з грубим порушенням вимог Земельного кодексу України, Закону України «Про землеустрій»; погоджений Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області висновком від 18 березня 2020 року № 4586/82-20 за наявності підстав для відмови в погодженні, а реєстрація земельної ділянки кадастровий номер 3221286801:01:058:0617 площею 2 га в Державному земельному кадастрі з присвоєнням кадастровим реєстратором Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області здійснена з порушенням вимог статті 24 Закону України «Про державний земельний кадастр».
28.          У відзиві Зазимської сільської ради Броварського району Київської області остання підтримує висновки суду апеляційної інстанції, а також посилається на те, що для вирішення питання по виділення вказаних земель слід звертатись до уповноважених державних органів, а не до органу місцевого самоврядування. Також сільська рада зазначає, що «Керівництво з обліку земель (земельних ділянок) в органах квартирно-експлуатаційної служби Збройних Сил України», яке затверджено наказом Міністра оборони України 22 грудня 1997 року № 483 втратило чинність на підставі Інструкції з обліку земельних ділянок в органах квартирно-експлуатаційної служби Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 19 грудня 2017 року № 680.
29.          Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області у відзиві підтримує касаційну скаргу та просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, мотивуючи це тим, що апеляційним адміністративним судом було порушено право на захист заявника, оскільки судові рішення Третього апеляційного адміністративного суду Головному управлінню Держгеокадастру у Дніпропетровській області не надходили. Також у відзиві зазначено, що кадастровий реєстратор Відділу у Томаківському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області перевірив відповідність документів вимогам законодавства та за результатами перевірки здійснив державну реєстрацію спірних земельних ділянок. Державна реєстрація земельної ділянки та скасування державної реєстрації земельної ділянки є виключно компетенцією державного кадастрового реєстратора.
V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
30.          Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, в межах касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, а також, надаючи оцінку правильності застосування судами норм матеріального і процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з такого.
(а) щодо застосування принципу «мовчазної згоди»
31.          Згідно зі статтею 118 Земельного кодексу України у разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
32.          Абзацом 3 частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України закріплено виключно право, а не обов`язок громадянина замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу.
33.          Тобто, особа має право замовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки без згоди уповноваженого органу (принцип «мовчазної згоди»), якщо уповноважений орган у місячний строк не надав ні дозволу на його розроблення, ні мотивованої відмови у наданні такого дозволу.
34.          Верховним Судом у постанові від 18 травня 2022 року у справі № 540/2028/18 зроблено такі висновки:
«…строк розгляду клопотання є строком виконання органом місцевого самоврядування своїх повноважень (компетенції). Цей строк разом з іншими елементами (складовими) утворюють структуру повноважень суб`єкта владних повноважень. Недотримання строку виконання обов`язку є свідченням формального порушення реалізації повноважень, проте, повинно оцінюватися в межах причин і умов, які призвели до цього. Недотримання строку виконання обов`язку не означає припинення повноважень органу місцевого самоврядування і втрату ним правомочності на ухвалення будь-яких рішень, в тому числі й тих, які є предметом спору у цій справі. Тому, пропуск цього строку сам по собі не свідчить про протиправність ухваленого рішення.
Вказаний висновок сформовано Верховним Судом у постанові від 17.12.2018 у справі №509/4156/15-а.
Згідно з абзацом 3 частини сьомої статті 118 ЗК України особа має право замовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки без згоди уповноваженого органу, якщо уповноважений орган у місячний строк не надав ні дозволу на його розроблення, ні мотивованої відмови у наданні такого дозволу.
Проте, цією нормою закріплено виключно право, а не обов`язок громадянина замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу та жодним чином не позбавляє його права на отримання від уповноваженого органу після спливу місячного строку дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або вмотивованої відмови у його наданні, а також права на судовий захист у випадку неможливості реалізації права на отримання відповідного дозволу (бездіяльності суб`єкта владних повноважень) або відмови у його надані після спливу місячного строку (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10 липня 2018 року в справі № 806/3095/17).
...
Використання особою права замовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки без згоди уповноваженого органу не позбавляє обов`язку відповідача розглянути заяву згідно із чинним законодавством та прийняти відповідне рішення.
…
Відтак, враховуючи наявність рішення Олешківської міської ради від 30.03.2018 № 558, яким позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, відсутні підстави для проведення державної реєстрації спірної земельної ділянки».
35.          Вказаний підхід є загальним у випадках, коли суб`єкт владних повноважень розглядає заяву про надання дозволу про розробку проекту землеустрою із порушенням встановленого строку, проте відмовляє у такому наданні з об`єктивних, законних підстав.
36.          У справі, що розглядається, судами попередніх інстанцій встановлено, що проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для ведення особистого селянського господарства в с. Пухівка в межах Пухівської сільської ради Броварського району Київської області ОСОБА_1 було розроблено згідно із заявою ОСОБА_1 Броварським районним виробничим відділом Київської обласної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру».
З пояснювальної записки проекту судом апеляційної інстанції встановлено, що підставою для його розроблення була відповідь про відмову сільської ради від 10 жовтня 2017 року №781 ХVІІІ сесії VІІ скликання, рішення Дарницького районного суду від 09 січня 2018 року, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2018 року у справі №75/22803/17, повторна заява до Пухівської сільської ради від 04 липня 2018 року на розроблення проекту із землеустрою, заява громадянина по принципу «мовчазної згоди» та договір на виконання робіт від 03 вересня 2018 року №182910000035-ПЗ.
37.          При цьому, судами встановлено, що вперше заява ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою була подана до Пухівської сільської ради Броварського району 25 вересня 2017 року. Рішенням Пухівської сільської ради Броварського району Київської області від 10 жовтня 2017 року №781-ХVІІІ-VІІ відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2 га для ведення особистого селянського господарства с. Пухівка.
38.          Як вірно встановлено судами, Пухівською сільською радою було прийнято рішення про відмову в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою для відведення у власність земельної ділянки в місячний строк з моменту реєстрації відповідної заяви.
39.          Згодом, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2018 року у справі №753/22803/17  визнано протиправним і скасовано рішення ХVІІІ сесії VІІ скликання Пухівської сільської ради Броварського району Київської області від 10 жовтня 2017 року №781- ХІІІ-VІІ «Про відмову у наданні земельної ділянки гр. ОСОБА_1 » та зобов`язано Пухівську сільську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25 вересня 2017 року про надання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2 га, що розташована у с. Пухівка Броварського району Київської області й прийняти відповідне рішення.
40.          Варто відзначити, що у вказаній постанові Київського апеляційного адміністративного суду зазначено, що Пухівська сільська рада при прийнятті рішення щодо відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою земельної ділянки ОСОБА_1 в своїй мотивувальній частині не зазначила, що картографічні матеріали зазначеної земельної ділянки співпадають з межами наявної земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні Міністерства оборони України, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції зобов`язав сільську раду саме повторно розглянути заяву позивача.
41.          14 липня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Пухівської сільської ради Броварського району Київської області із заявою про здійснення повторного розгляду її клопотання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою та надала рішення суду та інші документи.
42.          На виконання постанови апеляційного суду, рішенням Пухівської сільської ради Броварського району Київської області від 30 серпня 2018 року за №1063-ХІІІ-VІІ відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства с. Пухівка, у зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральному плану села та іншої містобудівної документації та у зв`язку з тим, що вказана на картографічному матеріалі земельна ділянка знаходиться в постійному користуванні Міністерства оборони України.
43.          З урахуванням встановлених судами обставин, Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 не мала права на розробку проекту землеустрою за принципом «мовчазної згоди», оскільки як вірно зазначив Третій апеляційний адміністративний суд, сам по собі «принцип мовчазної згоди» не може бути застосований до правовідносин щодо виконання рішення суду про зобов`язання суб`єкта владних повноважень повторно розглянути заяву про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою, адже виконання рішення суду, його термін, порядок та наслідки невиконання рішення суду визначається Конституцією України, КАС України, Законом України «Про виконавче провадження», а не Земельним кодексом України.
44.          У випадку повторного розгляду заяви зацікавленої особи про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою на виконання рішення суду, місячний термін з моменту реєстрації відповідної заяви в будь-якому разі вже сплинув. Суд апеляційної інстанції вірно зазначив, що вказаний строк розпочинає  перебіг саме з моменту реєстрації заяви (первинної заяви про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою), не поновлюється та не переривається в залежності від наявності спору чи певного листування між суб`єктом владних повноважень та зацікавленою особою, таким чином «принцип мовчазної згоди» з моменту звернення позивача із заявою про виконання Пухівською сільською радою рішення суду не може бути застосований.
45.          При цьому важливою є наявність рішення органу місцевого самоврядування про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою на момент звернення до державного кадастрового реєстратора. 
46.          Так, на виконання постанови апеляційного суду, рішенням Пухівської сільської ради Броварського району Київської області від 30 серпня 2018 року за №1063-ХІІІ-VІІ відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства с. Пухівка у зв`язку з   невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральному плану села та іншої містобудівної документації та у зв`язку з тим, що вказана на картографічному матеріалі земельна ділянка знаходиться в постійному користуванні Міністерства оборони України.
47.          Натомість, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 уклала договір з інженером-землевпорядником вже після прийняття рішення про відмову їй у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою сільською радою, а згодом, незважаючи на вказану відмову, подала документи на погодження, а потім і на реєстрацію земельної ділянки, що не узгоджується з суттю принципу «мовчазної згоди» та вимогами чинного законодавства.
48.          Колегія суддів відхиляє посилання скаржника на правові позиції Верховного Суду, викладені постановах від 14 липня 2021 року у справі №П/811/137/18, від 22 жовтня 2020 року у справі №452/2587/18, від 25 червня 2020 року у справі №818/1010/17, оскільки у вказаних справах не досліджувалося питання застосування принципу «мовчазної згоди» після того, як орган місцевого самоврядування на виконання рішення суду відмовив у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, що свідчить про нерелевантність вказаних скаржником висновків до обставин цієї справи. 
(б) щодо доводів касаційної скарги про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права при оцінці доказів
49.           За змістом статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами:
1) письмовими, речовими і електронними доказами;
2) висновками експертів;
3) показаннями свідків.
50.          Згідно із статтею 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
51.           За приписами статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
52.          Скаржник вважає, що суд апеляційної інстанції встановив на підставі неналежних доказів те, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером 3221286801:01:058:0617 відноситься до земель, належних Міністерству оборони України.
53.          Колегія суддів з цього приводу зазначає таке.
54.          У постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2018 року у справі №753/22803/17 зазначено про те, що зобов`язання повторного розгляду сільською радою питання надання дозволу на розробку проекту землеустрою пов`язане з тим, що вказана на картографічному матеріалі земельна ділянка знаходиться в постійному користуванні Міністерства оборони України.
55.          На виконання цієї вказівки Пухівська сільська рада Броварського району Київської області рішення від 30 серпня 2018 року за №1063-ХІІІ-VІІ перевірила місцерозташування спірної земельної ділянки та відмовила ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства с.Пухівка з посиланням на те, що така ділянка знаходиться в постійному користуванні Міністерства оборони України.
56.          Суд першої інстанції у справі, що розглядається (рішення якого ОСОБА_1 не оскаржує), встановив, що земельна ділянка з кадастровим номером №3221386801:01:058:0617 площею 2 га в межах Пухівської сільської ради є частиною земельної ділянки площею 5 га, що була відведена у 1973 році для державних потреб, є землями оборони (розпорядження Ради Міністрів Української РСР від 24 липня 1973 №503-рс).
Спірна земельна ділянка перебуває у постійному користуванні позивачів, про що видано державний акт 23 вересня 1975 року. Вказані обставини підтверджуються також листом Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 28 серпня 2017 року №8-10-0.222-13732/2-17.
57.          Питання щодо належності земельної ділянки площею 5 га в межах Пухівської сільської ради Міністерству оборони України на праві постійного користування неодноразово досліджувалося при розгляді інших спорів, що стосувалися такої ділянки.
58.          Зокрема, у рішенні Київського окружного адміністративного суду від 26 липня 2018 року у справі №810/1946/18 (за позовом іншої особи, проте щодо земельної ділянки, яка також входила до земельної ділянки площею 5 га, яка перебуває у постійному користуванні Міністерства оборони на території Пухівської сільської ради) встановлено, що:
«З Акту інвентаризації земель Міністерства оборони України на території Пухівської сільської ради вбачається, що землекористувачем в/ч НОМЕР_4 згідно розпорядження РДА від 17.03.1993 №126 проведена інвентаризація земель в/ч НОМЕР_4 з використанням облікових статистичних даних: державного звіту 1992 року, згідно якого земельна ділянка в/ч НОМЕР_4 в адмінмежах Пухівської сільради площею 167,9 га використовується для потреб оборони 133,2 га, не використовується для даних потреб 34,7 га; на час інвентаризації в користуванні в/ч НОМЕР_4 знаходилось всього 167,9 га земель, в тому числі в постійному користуванні 167,9 га; частина земель пропонується для передачі в народне господарство; в користуванні в/ч НОМЕР_4 залишається 133,2 га в постійному користуванні.
Згідно експлікації земель Міністерства оборони України, додаток 1 до акту інвентаризації, за станом їх використання в/ч НОМЕР_4 на території Пухівської сільради всього земель 133,2 га.
Згідно листа командира військової частини НОМЕР_5 , командування військової частини просило клопотати перед ЦКНВ МО України щодо передачі надлишкових земель до користування в народне господарство згідно вказівки Міністра оборони. Згідно інвентаризації земель в 1995 році за в/ч НОМЕР_5 на учбовому центрі АДРЕСА_1 рахується 133,2 га земельної ділянки, з них: передано під настройку садів 63,1 га; залишок землі на учбовому центрі налічує 70,1 га; для проведення занять з особовим складом під час табірного збору для в/ч НОМЕР_5 вистачає ділянки загальною площею 5 га; інша ділянка 65,1 га пустує і для занять не використовується. З метою доцільного використання землі пропонується ділянку 5 га, яка відображена на схемі і узгоджена з земельним устроєм Броварського району, залишити за в/ч НОМЕР_5 для проведення занять з особовим складом частини, а ділянку 65,1 га передати в народне господарство місцевим органам влади. Долучено ситуаційну схему з позначенням вказаних ділянок площею 5 га і 65,1 га.
Згідно листа від начальника Квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України від 09.02.1999 №144/1/71 на ім`я заступника командувача сил України, заступника командувача північного ОК, начальника КЕВ м. Києва, останнім надсилався перелік земельних ділянок, що пропонується передати місцевим органам самоврядування, який був затверджений Міністром оборони України 05.05.1999.
Згідно переліку земельних ділянок, що пропонуються до передачі місцевим органам самоврядування, затвердженого 05.02.1999 міністром оборони, в даному списку - переліку під номером 8 зазначено: місто дислокування Київська область, загальна площа земельної ділянки 70,1 га, площа, що пропонується до передачі 65,1 га, хто пропонує до передачі: начальник головного управління інженерних військ. До переліку долучався план із зазначенням місця дислокування земельної ділянки.
Згідно рішення Пухівської сільської ради №250 від 29.12.2001 (ХУІІІ сесія ХХІІІ скликання) з назвою "Про вилучення земельної ділянки в/ч НОМЕР_3 ", розглянувши на сесії погодження Міністра оборони України від 5.02.1999 про передачу місцевому самоврядуванню земельної ділянки в/ч НОМЕР_3 на території Пухівської сільської ради площею 65,1 га та керуючись п. 1 ст. 27 ЗК України, сільська рада вирішила вилучити із землекористування в/ч НОМЕР_3 земельну ділянку площею 65,1 га земель оборони (військовий полігон) та передати її до земель запасу. Головному спеціалісту Броварського районного відділу земельних ресурсів внести зміни до земельно-облікових документів. Командиру в/ч НОМЕР_3 виготовити правовстановлюючі документи на земельну ділянку площею 5,0 га, що залишились в користування військової частини».
59.          Згідно з рішенням ЄСПЛ від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також рішенням ЄСПЛ від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою №28342/95 «Брумареску проти Румунії»  існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.
60.          Обставини, встановлені при розгляді справи №810/1946/18, не були спростовані в ході розгляду справи №160/15715/20. Більше того, Пухівська селищна рада, а також суди першої та апеляційної інстанції обґрунтовано зробили висновок про належність земельної ділянки площею 5,0 га, що залишились в користування військової частини до земель державної власності, які знаходяться у постійному користуванні Міністерства оборони України.
61.          Верховний Суд зазначає, що той факт, що позивачі своєчасно не виготовили правовстановлюючі документи на земельну ділянку площею 5,0 га, що залишились в користуванні військової частини, не позбавляє їх права постійного користування вказаною ділянкою, як помилково вважає ОСОБА_1 . Відповідна земельна ділянка площею 5 га продовжує належати державі та перебувати у постійному користуванні позивачів на підставі вищевказаної документації.
62.          Це також спростовує посилання ОСОБА_1 на недотримання положень «Керівництва з обліку земель (земельних ділянок) в органах квартирно-експлуатаційної служби Збройних Сил України» в частині того, що пунктом 1.4 вказаного Керівництва передбачено, що облік земель складається з оформлення встановлених документів на право користування.
63.          З урахуванням викладеного у сукупності, колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги на те, що суд апеляційної інстанції не забезпечив належного дослідження обставин справи та неналежно встановив обставини у справі.
(в) щодо доводів Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, наведених у відзиві на касаційну скаргу
64.          На думку Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, останнє є неналежним відповідачем у справі.
65.          Верховний Суд вважає вказаний довід необґрунтованим, виходячи з того, що саме Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області вчинило дії з державної реєстрації спірної земельної ділянки і позивачі вважають такі дії протиправними.
66.          Крім того, на момент здійснення державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером: 3221286801:01:058:0617 діяв Тимчасовий порядок взаємодії між державними кадастровими реєстраторами територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру на період реалізації пілотного проекту із запровадження принципу, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від З червня 2020 року № 455 (надалі - Тимчасовий порядок).
67.          Зазначеним Тимчасовим порядком визначався механізм взаємодії між територіальними органами Держгеокадастру на період реалізації пілотного проекту із запровадження принципу екстериторіальності в державній реєстрації земельних ділянок під час державної реєстрації земельної ділянки державними кадастровими реєстраторами.
68.          Відповідно до положень Тимчасового порядку для державної реєстрації земельної ділянки заява з документами, передбаченими частиною четвертою статті 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр", повинна була подаватися територіальному органу Держгеокадастру за місцем розташування земельної ділянки через центр надання адміністративних послуг з урахуванням вимог пункту 2 цього Порядку у паперовому вигляді та в електронній формі.
69.          Після прийняття та реєстрації заяви з доданими документами в Державному земельному кадастрі відповідно до пунктів 6 і 7 цього Порядку програмним забезпеченням Державного земельного кадастру за принципом випадковості обирався інший територіальний орган Держгеокадастру, Державний кадастровий реєстратор якого здійснюватиме державну реєстрацію земельної ділянки.
70.          Зважаючи на положення вказаного Порядку, попри розміщення земельної ділянки з кадастровим номером: 3221286801:01:058:0617 в межах с. Пухівка Броварського району Київської області,  реєстрацію земельної ділянки в Державному земельному кадастрі могло бути здійснено державним кадастровим реєстраторомГоловного управління Держгеокадастру іншої області.
71.          Відповідно до частини 3 статті 353 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд, якщо, зокрема, справу розглянуто адміністративними судами за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.
72.          Суд звертає увагу, що Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області не зверталося до Верховного Суду з касаційною скаргою або заявою про приєднання до касаційної скарги ОСОБА_1 .
73.          Крім того, у матеріалах справи є повістка про виклик у судове засіданні Третього апеляційного адміністративного суду, адресована Головному управлінню Держгеокадастру у Дніпропетровській області, направлена на офіційну електронну адресу останнього.
74.          З огляду на викладене, ОСОБА_1 і Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області (яке не було заявником касаційної скарги) не довели наявності процесуальних порушень обов`язкових для скасування постанови суду апеляційної інстанції.
75.           За таких обставин, Верховний Суд вважає, що постанова суду апеляційної інстанції у цій справі постановлена з додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для її скасування відсутні.
76.          Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
77.          З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а постанови Третього апеляційного адміністративного суду - без змін.
78.          Оскільки Верховний Суд залишає без змін судове апеляційного адміністративного суду, то відповідно до статті 139 КАС України, судові витрати не підлягають новому розподілу.
Керуючись статтями 345, 349, 350, 355, 356 КАС України, Суд 
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2022 року у справі №160/15715/20- без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                    В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                    О.П. Стародуб