ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/6572/22                                              Суддя (судді) першої інстанції: Валентина ТИМОШЕНКО

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  31 травня 2023 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого:           Бєлової Л.В.
суддів:                     Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,  

за участю секретаря судового засідання: Матвєєвої С.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23 березня 2023 року (справу розглянуто в порядку спрощеного провадження) у справі за адміністративним позовом Заступника керівника Черкаської окружної прокуратури в інтересах Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В:

У грудні 2022 року позивач, Заступник керівника Черкаської окружної прокуратури в інтересах Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації, звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив:
- зобов`язати ОСОБА_1 протягом одного місяця з дати набрання рішенням суду законної сили укласти з Управлінням культури та охорони культурної спадщини Черкаської ОДА охоронний договір на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини - Церковнопарафіаяльна школа (1910 рік.) за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 23 березня 2023 року адміністративний позов задоволено:
Зобов`язано ОСОБА_1 протягом одного місяця з дати набрання рішенням суду законної сили укласти з Управлінням культури та охорони культурної спадщини Черкаської ОДА охоронний договір на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини - Церковнопарафіаяльна школа (1910 рік) за адресою: АДРЕСА_1 .
Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.
Зокрема, апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що відповідач як потенційний покупець майна не знав і не міг знати про те, що відповідний об`єкт віднесений до щойно виявлених об`єктів культурної спадщини, оскільки про це не знав ні колишній власник, на організатор аукціону.
Також апелянт зазначає, що позивачем було пропущено строк звернення до суду, оскільки 26 квітня 2022 року Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської ОДА звернулось до відповідача з листом про укладення охоронного договору, тому, враховуючи встановлений законом тримісячний строк звернення до суду, строк звернення закінчився 26 серпня 2022 року, з цим позовом заступник прокурора звернувся лише 26 грудня 2022 року, що, на думку апелянта, вказує про наянвість підстав для залишення позовної заяви без розгляду.   
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 травня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23 березня 2023 рокуу справі за адміністративним позовом Заступника керівника Черкаської окружної прокуратури в інтересах Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.
29 травня 2023 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив Заступника керівника Черкаської окружної прокуратури, в якому позивач повністю підтримує висновки суду першої інстанції та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
У відкритому судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав та просив суд вимоги останньої задовольнити повністю.
Представник Заступника керівника Черкаської окружної прокуратури заперечувала проти задоволення апеляційної скарги. 
Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, за результатами проведення аукціону №UA-PS-2020-12-04-000044-2 ОСОБА_1 придбав нерухоме майно підприємства банкрута товариства з обмеженою відповідальністю «Черкаська продовольча компанія» за адресою: АДРЕСА_1 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2059567471101, об`єкт нерухомого майна: нежитлові приміщення, Опис об`єкта: матеріали стін: дерев`яні, обкладені цеглою, Опис: Основна будівля - «А-1 загальною площею 940,2 кв.м.; Основна будівля - «Б-l» загальною площею 221,3 кв.м.; склади - «В-l» загальною площею 65,9 кв.м.; котельня - «Г-1» загальною площею 73,6 кв.м.; огорожа №1; спортивний майданчик №1. Стіни цегляні та дерев`яні; Комунікації: централізоване водопостачання, водо відведення (вигрібна яма), електропостачання, опалення автономне (газ).
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна право власності на вказаний об`єкт нерухомості за ОСОБА_1 зареєстровано 30.12.2020 приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщуком С.О., що посвідчується свідоцтвом, серія та номер: р. № НОМЕР_1 , виданий 30.12.2020.
Нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , є щойно виявленим об`єктом культурної спадщини - Церковнопарафіяльна школа 1910 року, який наказом Служби охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації від 23.11.2010 №10/03-21 включений до переліку щойно виявлених пам`яток архітектури під №69.
Відповідно до інформації Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації з метою укладення охоронного договору на адресу власника щойно виявленого об`єкта культурної спадщини - Церковнопарафіяльна школа 1910 року, направлено лист від 26.04.2022 №60/03.01-25 з пропозицією виготовити облікову документацію та укласти охоронний договір.
Звернень від ОСОБА_1 щодо укладення охоронного договору не надходило.
20.06.2022 на адресу ОСОБА_1 Черкаською окружною прокуратурою скеровано лист з пропозицією повідомити про виконання обов`язку власника щойно виявленого об`єкта культурної спадщини щодо укладення охоронного договору з відповідним органом охорони культурної спадщини.
У відповідь на вказаний лист відповідач повідомив, що вважає вимоги щодо укладення охоронного договору неправомірним та такими, що не підлягають задоволенню з його боку.
Вважаючи невиконанння відповідачем обов`язку у місячний строк укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції адміністративний позов задовольнив та зазначив, що оскільки станом на час розгляду цієї адміністративної справи охоронний договір на вищезазначену пам`ятку архітектури не укладено, а власник будинку з відповідною заявою до Управлінням культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації не звертався, тому суд дійшов висновку про зобов`язання ОСОБА_1 протягом одного місяця з дати набрання рішенням суду законної сили укласти з Управлінням культури та охорони культурної спадщини Черкаської ОДА охоронний договір на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини - Церковнопарафіаяльна школа (1910 рік) за адресою: пров. Тодося Осмачки, 9, м. Черкаси.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з ч.ч.4,5  ст.54 Конституції України, культурна спадщина охороняється законом. Держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, вживає заходів для повернення в Україну культурних цінностей народу, які перебувають за її межами.
Так, правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини в суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і прийдешніх поколінь регулюються  Законом України від 08.06.2000 №1805-III «Про охорону культурної спадщини»  (далі -  Закон №1805-III).
Щойно  виявлений об`єкт культурної спадщини, відповідно до визначення наведеного у  ст. 1 Закону №1805-III, - об`єкт культурної спадщини, який занесено до Переліку об`єктів культурної спадщини відповідно до цього Закону
Відповідно до часстини другої статті 14 Закону №1805-III об`єкт культурної спадщини до вирішення питання про його реєстрацію як пам`ятки вноситься до Переліку об`єктів культурної спадщини і набуває правового статусу  щойно  виявленого об`єкта культурної спадщини, про що відповідний орган охорони культурної спадщини в письмовій формі повідомляє власника цього об`єкта або уповноважений ним орган (особу). Перелік  щойно  виявлених об`єктів культурної спадщини ведеться органами охорони культурної спадщини та публікується такими органами на своїх офіційних веб-сайтах. Включення об`єкта до такого переліку здійснюється одночасно з набуттям ним статусу  щойно  виявленого об`єкта культурної спадщини.
Колегія суддів звертає увагу, що  з матеріалів даної справи вбачається, що нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , є щойно виявленим об`єктом культурної спадщини - Церковнопарафіяльна школа 1910 року, який наказом Служби охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації від 23.11.2010 №10/03-21 включений до переліку щойно виявлених пам`яток архітектури під №69.
Отже, з огляду на наведене вище, слід дійти висновку, що будівля за адресою: АДРЕСА_1 має статус щойно  виявленого об`єкта культурної спадщини.
Пи цьому, доводи апелянта про те, що відповідач як потенційний покупець майна не знав і не міг знати про те, що відповідний об`єкт віднесений до щойно виявлених об`єктів культурної спадщини, оскільки про це не знав ні колишній власник, на організатор аукціону, вищевикладеного не спростовують, оскільки відповідний наказ Служби охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації від 23.11.2010 №10/03-21 є чинним та не скасованим у встановленому порядку. 
Як вбачається з матеріалів справи, за результатами проведення аукціону №UA-PS-2020-12-04-000044-2 ОСОБА_1 придбав нерухоме майно підприємства банкрута товариства з обмеженою відповідальністю «Черкаська продовольча компанія» за адресою: Черкаська область, м. Черкаси, провулок Тодося Осьмачки, буд. 9. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2059567471101, об`єкт нерухомого майна: нежитлові приміщення, Опис об`єкта: матеріали стін: дерев`яні, обкладені цеглою, Опис: Основна будівля - «А-1 загальною площею 940,2 кв.м.; Основна будівля - «Б-l» загальною площею 221,3 кв.м.; склади - «В-l» загальною площею 65,9 кв.м.; котельня - «Г-1» загальною площею 73,6 кв.м.; огорожа №1; спортивний майданчик №1. Стіни цегляні та дерев`яні; Комунікації: централізоване водопостачання, водо відведення (вигрібна яма), електропостачання, опалення автономне (газ).
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна право власності на вказаний об`єкт нерухомості за ОСОБА_1 зареєстровано 30.12.2020 приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщуком С.О., що посвідчується свідоцтвом, серія та номер: р. №8650, виданий 30.12.2020.
Згідно з ч.1-3  ст.23 Закону №1805-III  усі власники пам`яток, щойно виявлених об`єктів культурної спадщини чи їх частин або уповноважені ними органи (особи) незалежно від форм власності на ці об`єкти зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір.
При передачі пам`ятки,  щойно  виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини у володіння, користування чи управління іншій особі істотною умовою договору про таку передачу є забезпечення особою, якій передається пам`ятка,  щойно  виявлений об`єкт культурної спадщини чи її (його) частина, збереження пам`ятки,  щойно  виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини відповідно до вимог цього Закону та умов охоронного договору, укладеного власником або уповноваженим ним органом (особою) з відповідним органом охорони культурної спадщини.
Порядок укладання охоронних договорів  та їхні типові форми затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Охоронний договір є актом за участю суб`єкта владних повноважень та співвласника щойно виявленого об`єкта культурної спадщини, має форму договору, визначає взаємні права та обов`язки його учасників у публічно-правовій сфері (реалізація державного управління охороною культурної спадщини) і укладається на підставі ст. 23 Закону. Укладання такого договору відбувається замість видання індивідуального акта органу охорони культурної спадщини, яким покладається на власника зобов`язання щодо забезпечення збереження пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини.
Укладання охоронних договорів спрямоване на реалізацію державної політики у сфері охорони культурної спадщини. Такими договорами не вирішується питання власності на об`єкт культурної спадщини, а встановлюється режим використання пам`яток та відповідальність за порушення такого режиму.
Отже, законодавством  передбачено обов`язкове укладення власником або уповноваженим ним органом, користувачем пам`ятки чи її частини, охоронного договору з відповідним органом культурної спадщини після переходу права власності.
Тобто,  охоронний договір, укладений на підставі  ст. 23 Закону  №1805-III  є адміністративним договором.
Наведений висновок міститься у постанові Верховного Суду від 23.12.2019 року у справі №806/1536/18.
Відповідно до ч.5  ст. 242 КАС України  при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
При цьому, відсутність охоронного договору, згідно з імперативом ч.4  ст.23 Закону №1805-III, не звільняє особу від обов`язків, що випливають із цього  Закону.
Відповідно до  ст.24 Закону №1805-III  власник або уповноважений ним орган, користувач зобов`язані утримувати пам`ятку в належному стані, своєчасно провадити ремонт, захищати від пошкодження, руйнування або знищення відповідно до цього  Закону  та охоронного договору. Використання пам`ятки має здійснюватися відповідно до визначених або встановлених режимів використання, у спосіб, що потребує якнайменших змін і доповнень пам`ятки та забезпечує збереження її матеріальної автентичності, просторової композиції, а також елементів обладнання, упорядження, оздоби тощо. Забороняється змінювати призначення пам`ятки, її частин та елементів, робити написи, позначки на ній, на її території та в її охоронній зоні без дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини.
Як вже було вказано вище, частиною 3  ст.23 Закону №1805-III  передбачено, що порядок укладання охоронних договорів та їхні типові форми затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Так, відповідно до  Закону України «Про охорону культурної спадщини»  Кабінет Міністрів України 28.12.2001 постановою №1768  затвердив Порядок укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини (далі по тексту - Порядок №1768).
Відповідно до п.п.1, 2 Порядку №1768, охоронний договір встановлює режим використання пам`ятки культурної спадщини (далі - пам`ятка) чи її частини, у тому числі території, на якій вона розташована.
Власник пам`ятки чи її частини або уповноважений ним орган (особа) зобов`язаний не пізніше ніж через один місяць з моменту отримання пам`ятки чи її частини у власність або у користування укласти охоронний договір з відповідним органом охорони культурної спадщини.
Згідно з п.5 Порядку №1768, в охоронному договорі, складеному за зразком згідно з додатком, зазначаються особливості режиму використання пам`ятки, види і терміни виконання реставраційних, консерваційних, ремонтних робіт, робіт з упорядження її території, інших пам`яткоохоронних заходів, необхідність яких визначається відповідним органом охорони культурної спадщини.
Отже, з огляду на наведене вище,  укладання такого договору відбувається замість видання індивідуального акта органу охорони культурної спадщини, яким на власника покладається зобов`язання щодо забезпечення збереження пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини. Укладання охоронних договорів спрямоване на реалізацію державної політики у сфері охорони культурної спадщини. Такими договорами не вирішується питання власності на об`єкт культурної спадщини, а лише встановлюється режим використання пам`яток та відповідальність за порушення такого режиму.
В даному випадку, відповідач, як власник щойно  виявленого об`єкта культурної спадщини, протягом одного місяця з моменту отримання у власність будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , яка є щойно виявленим об`єктом культурної спадщини, зобов`язаний був укласти охоронний договір з органом охорони культурної спадщини.
Колегія суддів звертає увагу, що саме юридичні або фізичні особи у власності або користуванні яких перебувають об`єкти культурної спадщини чи їх частини зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір встановленого зразка, до якого мають бути додані додаткові документи.
Наведене вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові  від 13.12.2018 у справі №826/4605/16.
Так, як було встановлено судом першої інстанції, відповідно до інформації Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації з метою укладення охоронного договору на адресу власника щойно виявленого об`єкта культурної спадщини - Церковнопарафіяльна школа 1910 року, направлено лист від 26.04.2022 №60/03.01-25 з пропозицією виготовити облікову документацію та укласти охоронний договір.
Звернень від ОСОБА_1 щодо укладення охоронного договору не надходило.
Також 20.06.2022 адресу ОСОБА_1 Черкаською окружною прокуратурою скеровано лист з пропозицією повідомити про виконання обов`язку власника щойно виявленого об`єкта культурної спадщини щодо укладення охоронного договору з відповідним органом охорони культурної спадщини. У відповідь на вказаний лист відповідач повідомив, що вважає вимоги щодо укладення охоронного договору неправомірним та такими, що не підлягають задоволенню з його боку. 
Однак відповідач свого обов`язку як власник щойно  виявленого об`єкта культурної спадщини з органом охорони культурної спадщини щодо укладення охоронного договору, передбаченого  ст.23 Закону №1805-III, не виконав.
Щодо доводів апелянта про те, що питання укладання охоронних договорів стосується лише пам`яток культурної спадщини, а не щойно виявлених об`єктів історії та культури, то колегія суддів відхиляє останні з огляду на наступне.
Так, укладання охоронних договорів спрямоване на реалізацію державної політики у сфері охорони культурної спадщини, такими договорами не вирішується питання права власності на об`єкт культурної спадщини, а встановлюється режим використання пам`яток та відповідальність за порушення такого режиму.
Охоронний договір укладається на підставі  ст.23 Закону №1805-III, є адміністративним договором.
Зазначеним вище Законом передбачено обов`язкове укладення власником або уповноваженим ним органом, користувачем щойно виявлених об`єктів культурної спадщини чи її частини, охоронного договору з відповідним органом культурної спадщини вже після переходу права власності.
Обов`язок укладення охоронного договору покладається саме на власника пам`ятки, а не на орган культурної спадщини і саме від такого власника повинна виходити ініціатива укладення охоронного договору.
Отже, юридичні або фізичні особи, у власності чи користуванні яких перебувають об`єкти культурної спадщини зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір встановленого зразка до якого мають бути додані додаткові документи.
З урахуванням наведеного вище, відповідач, як власник щойно виявленого об`єкта культурної спадщини - Церковнопарафіяльна школа 1910 року за адресою: Черкаська область, м. Черкаси, провулок Тодося Осьмачки (Піонерська), буд. 9, зобов`язаний був укласти охоронний договір з органом охорони культурної спадщини, яким у даному випадку є Департамент культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради.
Щодо доводів відповідача про  те, що без акту технічного стану пам`ятки, опису культурних цінностей і предметів, які належать до пам`ятки, паспорту пам`ятки та генерального плану земельної ділянки, на якій розташована пам`ятка -неможливо укладення охоронного договору, а також доводів апеляційної скарги про те, що до теперішнього часу, уповноважений орган охорони культурної спадщини не забезпечив складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини у строк, що не перевищує трьох років з дати занесення об`єкта культурної спадщини до Переліку, а тому  оскільки уповноважений орган не забезпечив складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини у строк, що не перевищує трьох років з дати занесення об`єкта культурної спадщини до Переліку, власник не має можливості укласти охоронний договір за відсутності всіх необхідних документів, що визначені Порядком укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини, що затверджений  постановою Кабінету Міністрів України №1768 від 28.12.2001 року, то колегія суддів відхиляє наведені доводи, з огляду на наступне.
Так, як вже зазначалося вище, власник пам`ятки культурної спадщини, відповідач,  зобов`язаний був укласти охоронний договір з органом охорони культурної спадщини. Відсутність зазначених документів, на які посилається скаржник,  не звільняє відповідача від обов`язку укласти зазначений вище договір.
В даному відповідач повинен був вчинити дії направлені на його укладення, проте з матеріалів справи не вбачається, що відповідачем вчинялися такі дії, зокрема, що останній звертався до компетентних органів,  вчиняв дії щодо оформлення відповідних документів, шляхом направлення відповідних запитів,  тощо.
При цьому, в разі наявності обґрунтованих перешкод в  процесі виконання рішення суду у даній справі, це може свідчити про можливість звернення до суду щодо відстрочення його виконання, тощо. Також, в разі наявності перешкод з боку третіх осіб відповідач не позбавлений права на звернення до суду щодо усунення таких перешкод.
Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що в даному випадку  пред`явлення прокурором позову зобов`язального характеру є ефективним способом захисту інтересів держави, що спрямований на реалізацію державою примусу в частині збереження об`єкта культурної спадщини місцевого значення, а тому погоджується з висновком суду першої інстанції  про задоволення позову шляхом зобов`язання ОСОБА_1 протягом одного місяця з дати набрання рішенням суду законної сили укласти з Управлінням культури та охорони культурної спадщини Черкаської ОДА охоронний договір на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини - Церковнопарафіаяльна школа (1910 рік) за адресою: пров. Тодося Осмачки, 9, м. Черкаси.
Доводи апелянта щодо пропуску позивачем строку звернення до суду, колегія суддів відхиляє, оскільки як вірно вказав суд першої інстанції, в даному випадку порушення щодо неукладення відповідачем охоронного договору є триваючим,. на дату звернення прокурора до суду з позовом порушення вимог закону з боку відповідача в цій частині не припинило існувати, що вказує про безпідставність доводів відповідача про наявність підстав для залишення позову без розгляду. 
Принагідно, колегія суддів звертає увагу, що в цій справі судом першої інстанції 13 березня 2023 року було повернуто зустрічний позов, і, в подальшому, ще до закінчення строку на апеляційне оскарження вказаної ухвали, судом було розглянуто справу по суті 23 березня 2023 року, що, в свою чергу, зумовило тільки одночасний розгляд цих апеляційних скарг, оскільки фактично справа в межах одного провадження була б розділена на дві окремі частини, що не передбачено процесуально.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а відтак не є підставою для скасування рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23 березня 2023 року. 
Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України    та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Заступника керівника Черкаської окружної прокуратури в інтересах Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії. 
Згідно з положеннями  статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до вимог  статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.
Заслухавши у судовому засіданні доповідь головуючого судді, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.  243,  315,  316,  322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23 березня 2023 року - залишити без задоволення. 
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23 березня 2023 року - залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст виготовлено05 червня 2023 року. 

Головуючий суддя                                                                      Л.В. Бєлова

Судді                                                                                            Н.В. Безименна, 

                                                                                                     А.Ю. Кучма