КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                      
Справа № 761/41760/21                                Головуючий у 1 інстанції: Цукуров В.П. 
   Провадження № 22-ц/8240/6232/2023                   Доповідач: Шебуєва В.А..
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
04 квітня 2023 року                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:           
судді-доповідача                           Шебуєвої В.А., 
суддів                                   Крижанівської Г.В., Матвієнко Ю.О.,
секретар                                        Шевченко Т.В.,
 
розглянувши апеляційну скаргу адвоката Лавкова Олександра Сергійовича, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 грудня 2022 року у справі за позовом Головного управління Національної поліції в Київській області до ОСОБА_1 про повернення безпідставно виплачених коштів,-
 
в с т а н о в и в:
 
 В листопаді 2021  року Головне управління Національної поліції в Київській області (далі - ГУНП в Київській області) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про повернення безпідставно виплачених коштів. Зазначало, що 11.08.2021 року до УФЗБО ГУНП в Київській області надійшов наказ ГУНП в Київській області від 10.08.2021 року № 379 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Київській області». Пунктом 2 зазначеного наказу визнано прогулами дні невиходу відповідача ОСОБА_1 на службу без поважних причин за період з 24.03.2021 року по 06.06.2021 рік, з 19.06.2021 року по 21.06.2021 рік та з 06.07.2021 року по 09.07.2021 рік. Пунктом 3 наказу зобов`язано УФЗБО утримати з ОСОБА_1 грошове забезпечення за час прогулу  В свою чергу у додатку 2 Положення про преміювання поліцейських структурних підрозділів ГУНП в Київській області, поданого БПСПОП «Миротворець», за вказані періоди премія встановлювалась ОСОБА_1 щомісячно за повні календарні дні місяця. В додатку 1 Положення про преміювання поліцейських структурних підрозділів ГУНП в Київській області, поданого БПСПОП «Миротворець», за вказаний період проставлені ОСОБА_1   дні тимчасової непрацездатності без зазначення прогулів. 13.09.2021 року до УФЗБО надійшов наказ ГУНП в Київській області від 10.09.2021 року №407 «Про внесення змін до наказу ГУНП в Київській області від 10.08.2021 року №379 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Київській області» за результатами службової перевірки. Пунктом 2 зазначеного наказу дні невиходу на службу без поважних причин відповідача у період з 24.03.2021 року по 06.06.2021 рік, з 19.06.2021 року по 21.06.2021 рік визнано прогулами. Пунктом 3 наказу зобов`язано УФЗБО утримати грошове забезпечення за час прогулу з ОСОБА_1 . Наказом ГУНП в Київській області від 10.09.2021 року №238 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з 10.09.2021 року. Після проведення остаточного розрахунку з ОСОБА_1   переплата коштів до нарахування складає 21378,13 грн. ГУНП в Київській області просило стягнути з ОСОБА_1 безпідставно нараховані грошові кошти в сумі 21378,13 грн.
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 грудня 2022 року позов ГУНП в Київській області задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ГУНП в Київській областібезпідставно нараховані та отримані грошові кошти в розмірі 21 378,13 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 2 270,00 грн.  
В апеляційній скарзі представник  ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне встановлення судом обставини, що мають значення для справи. У 2021 році ОСОБА_1 160 днів перебував на лікарняному за однорідними захворюваннями. Отримання захворювання під час проходження служби в поліції, слугувало неможливості подальшого проходження служби. 24 січня 2023 року ОСОБА_1 отримав довідку МСЕК №1067749 відповідно до якого йому було встановлено 3 група інвалідності.
Представник ГУНП в Київській області подав відзив на апеляційну скаргу. Просить апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
В судове засідання  ОСОБА_1 та його представник не з`явилися, повідомлені про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у відсутність апелянта.
Представник ГУНП в Київській області  просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.
Вислухавши пояснення представника ГУНП в Київській області, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції , колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом,  ОСОБА_1 проходив службу у ГУНП в Київській області.
 Відповідно до копії висновку службового розслідування за фактом можливого порушення службової дисципліни інспектором взводу №2 роти №1 БПСПОП «Миротворець» ГУНП в Київській області капітаном поліції ОСОБА_1 від 12.07.2021 року, відносно ОСОБА_1 було розпочато службове розслідування, що підтверджується копією наказу № 892 про призначення службового розслідування від 10.06.2021 року (а.с. 11-17, 22).
Згідно наказу ГУНП в Київській області 10.08.2021 року №379 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Київській області» дні невиходу на службу без поважних причин інспектора взводу № роти №1 батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Миротворець» капітана поліції ОСОБА_1 період з 24.03.2021 по 06.06.2021, з 19.06.2021 по 21.06.2021 та з 06.07.2021 по 09.07.2021 визнано прогулами. Пунктом 3 наказу зобов`язано УФЗБО утримати грошове забезпечення за час прогулу з ОСОБА_1 (а.с.23).
Наказом ГУНП в Київській області від 10.09.2021 року №407 за результатами службової перевірки були внесені зміни до наказу ГУНП в Київській області від 10.08.2021 року №379 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Київській області» (а.с.18-20).
Наказом ГУНП в Київській області від 10.09.2021 року №238 о/с відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення) частини 1 статті 77 (а.с.21).
З доповідної записки від 30.09.2021 року начальника УФЗБО ГУНП в Київській області убачається, що ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з 10.09.2021 року. Після проведення остаточного розрахунку з ОСОБА_1 виявлена переплата коштів останньому, яка становить 21 378,13 грн. (а.с.25-26)
Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову  ГУНП в Київській області та стягнув з   ОСОБА_1 на користь ГУНП в Київській області безпідставно нараховані та отримані грошові кошти в розмірі 21 378,13 грн.
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.
У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Поняття "суд, встановлений законом" включає в себе таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.
Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.
Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).
Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.
Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Пунктами 1, 2 частини першої статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - це, зокрема, спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Суб`єктом владних повноважень визнається орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).
Згідно п. 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Частиною четвертою статті 19 КАС України установлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
У випадку вирішення спору щодо зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків, стягнення з нього коштів, виплачених за час проходження такою особою служби, перед судом постає питання не лише встановлення наявності шкоди або обов`язку такої особи сплатити певну грошову суму, а і питання оцінки  правомірності дій такої особи.
Водночас у рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 КАС України, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.
Подібні спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з проходженням публічної служби, в тому числі і тоді, коли відповідний позов поданий після звільнення з публічної служби.
Відповідач  ОСОБА_1 проходив службу у ГУНП в Київській області. ГУНП в Київській області просило стягнути з ОСОБА_1   суми утриманих переплат, посилаючись на результати   службового розслідування та перевірки за фактом можливого порушення ним службової дисципліни.  
Отже, правовідносини, що виникли між сторонами у справі, є адміністративно-правовими, а тому спір підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
З урахуванням викладеного, рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 грудня 2022 року підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.
 
 Керуючись ст. ст. 367, 374, 377, 382 ЦПК України, суд, -
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу адвоката Лавкова Олександра Сергійовича, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.
Скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 грудня 2022 року та закрити провадження в справі за позовом Головного управління Національної поліції в Київській області до ОСОБА_1 про повернення безпідставно виплачених коштів.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
 
Повне судове рішення складено 04  квітня 2023 року. 

Суддя-доповідач                                                     Шебуєва В.А.
 
         Судді                                                            Крижанівська Г.В.
 
                                                                               Матвієнко Ю.О.