ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

29 березня 2023 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/9020/22
Головуючий у першій інстанції - Требух Н. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/446/23

Чернігівський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді: Скрипки А.А.
суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.
секретар: Поклад Д.В.

сторони:
позивач: ОСОБА_1 
відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 
треті особи: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Костенко Ірина Михайлівна, приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Мороз Тетяна Володимирівна, приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Палігін Олександр Петрович

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова у складі судді Требух Н.В. від 22 грудня 2022 року, місце постановлення ухвали м.Чернігів, у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, іпотечного договору, скасування державної реєстрації, треті особи: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Костенко Ірина Михайлівна, приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Мороз Тетяна Володимирівна, приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Палігін Олександр Петрович,

                        В С Т А Н О В И В:

У грудні 2022 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, іпотечного договору, скасування державної реєстрації, в якій позивач просив: визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 18.08.2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Костенко І.М., зареєстрований в реєстрі за №348; скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , за ОСОБА_4 ; визнати недійсним іпотечний договір на квартиру АДРЕСА_1 , укладений 02.07.2021 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Мороз Т.В., зареєстрований в реєстрі за №424, із забороною, зареєстрованою в реєстрі за № 425; скасувати державну реєстрацію іпотеки на   нерухоме  майно,  розташоване  за   адресою:   АДРЕСА_2 , іпотекодержатель: ОСОБА_5 , іпотекодавець: ОСОБА_4 ; скасувати державну реєстрацію обтяжень на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , обтяжувач: ОСОБА_5 , особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_4 .  

У грудні 2022 року ОСОБА_1 було подано заяву про забезпечення позову, в якій ОСОБА_1 , із посиланням на статті: 149, 150 ЦПК України, просив в порядку забезпечення позову накласти арешт та заборонити вчиняти реєстраційні дії на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 . В обґрунтування вимог даної заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 вказував, що спроби родини ОСОБА_3 убезпечити своє майно від звернення стягнення на нього, не припиняться, у зв`язку з чим невжиття заходів забезпечення позову може призвести до здійснення нових правочинів відносно спірного майна, та змусить ОСОБА_1 знову звертатись до суду за захистом своїх прав. 

Ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 22.12.2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, було відмовлено. 

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 22.12.2022 року, та накласти  арешт  та  заборонити  вчиняти  реєстраційні  дії  на  нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 . Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 вказують, що при постановленні оскаржуваної ухвали від 22.12.2022 року суд першої інстанції поверхнево поставився до вивчення обставин справи, та з формальних причин відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову, і тому оскаржувана ухвала суду першої інстанції від 22.12.2022 року не відповідає нормам процесуального права, і підлягає скасуванню. Доводи апеляційної скарги зазначають, що суд першої інстанції належним чином не дослідив, що саме є предметом позову, не з`ясував характер заявлених вимог, та не врахував, що вжиття заходів забезпечення позову надасть можливість позивачу забезпечити виконання рішення суду про стягнення боргу з ОСОБА_3 за рахунок її майна, і забезпечення позову є співмірним із заявленими вимогами про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 18.05.2021 року, за яким спірне майно є відчуженим ОСОБА_7 . Апелянт стверджує, що відсутність забезпечення позову у вигляді арешту та заборони вчиняти реєстраційні дії щодо спірного майна створює можливість для відповідачів здійснити чергове відчуження майна, в тому числі, і в ході розгляду даної справи, що призведе до того, що позивач змушений буде знову звертатися до суду для захисту своїх прав, з метою звернення стягнення на майно ОСОБА_3 , в даному випадку, на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 . 

У  відзиві  на  апеляційну  скаргу  представник  відповідача  ОСОБА_4 - адвокат Сокол Н.М. просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення у зв`язку із її безпідставністю, та залишити без змін обґрунтовану ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 22.12.2022 року. 

В судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_1 , відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Костенко І.М., приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Мороз Т.В., приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Палігін О.П., які судом належним чином повідомлялись про дату, час і місце судового розгляду даної справи, не з`явились. Від приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Костенко І.М. на адресу Чернігівського апеляційного суду надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності. 
Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_4 - адвокат Сокол Н.М. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення у зв`язку із її безпідставністю, та залишити без змін обґрунтовану ухвалу суду першої інстанції від 22.12.2022 року.
  
Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 22.12.2022 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.  

Як вбачається із оскаржуваної ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова від 22.12.2022 року, відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції, із посиланням на норми права, які регулюють дані правовідносини, вказав, що предметом позову у цій справі є позовні вимоги немайнового характеру про визнання недійсним іпотечного договору та договору купівлі-продажу та скасування державної реєстрації, і в разі задоволення позову рішення суду не підлягатиме примусовому виконанню. Суд першої інстанції зазначив, що  ОСОБА_1 не доведено, що незабезпечення вказаного позову немайнового характеру в обраний спосіб, а саме, арешт нерухомого майна та заборона вчиняти реєстраційні дії, ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду. За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що обраний ОСОБА_1 захід забезпечення позову не відповідає змісту порушеного, на думку позивача, права, та не є співмірним із заявленими вимогами в цій справі.
     
Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновків оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 22.12.2022 року нормам процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, не можуть бути підставами для скасування ухвали суду першої інстанції від 22.12.2022 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.            
    
Відповідно до приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, апеляційний суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 року у справі №753/22860/17, провадження №14-88цс20, а також в постанові Верховного Суду від 27.04.2021 року у справі №638/20248/19, провадження №61-11744св20.      

Відповідно до ч.2 статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема, заборона вчиняти певні дії. Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" (із наступними змінами), забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі №381/4019/18, провадження №14-729цс19, вказано, що "співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову".

При цьому, необхідно зазначити, що обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі, в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав, та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому, існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.  

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначають, що суд першої інстанції належним чином не дослідив, що саме є предметом позову, не з`ясував характер заявлених вимог, та не врахував, що вжиття заходів забезпечення позову надасть можливість позивачу забезпечити виконання рішення суду про стягнення боргу з ОСОБА_3 за рахунок її майна, і забезпечення позову є співмірним із заявленими вимогами про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 18.05.2021 року, за яким спірне майно є відчуженим ОСОБА_7 . Апелянт стверджує, що відсутність забезпечення позову у вигляді арешту та заборони вчиняти реєстраційні дії щодо спірного майна створює можливість для відповідачів здійснити чергове відчуження майна, в тому числі, і в ході розгляду даної справи, що призведе до того, що позивач змушений буде знову звертатися до суду для захисту своїх прав, з метою звернення стягнення на майно ОСОБА_3 , в даному випадку, на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 . 

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне. 

Відповідно до роз`яснень п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" (із наступними змінами), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.  

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 року у справі №753/22860/17, провадження №14-88цс20, "…умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача".

Як вбачається із вимог заявленого ОСОБА_1 позову до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, іпотечного договору, скасування державної реєстрації, позивач просив: визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 18.08.2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Костенко І.М., зареєстрований в реєстрі за №348; скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , за ОСОБА_4 ; визнати недійсним іпотечний договір на квартиру АДРЕСА_1 , укладений 02.07.2021 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Мороз Т.В., зареєстрований в реєстрі за №424, із забороною, зареєстрованою в реєстрі за № 425; скасувати державну реєстрацію іпотеки на   нерухоме  майно,  розташоване  за   адресою:   АДРЕСА_2 , іпотекодержатель: ОСОБА_5 , іпотекодавець: ОСОБА_4 ; скасувати державну реєстрацію обтяжень на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , обтяжувач: ОСОБА_5 , особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_4 .  

Отже, предметом позову у даній справі є позовні вимоги немайнового характеру:  про  визнання  недійсним  іпотечного  договору  та  договору купівлі-продажу і скасування державної реєстрації. В разі задоволення позову рішення суду не підлягатиме примусовому виконанню. І за даних обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 не доведено, що незабезпечення вказаного позову немайнового характеру в обраний спосіб, а саме, арешт нерухомого майна та заборона вчиняти реєстраційні дії, ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду. При цьому, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 22.12.2022 року відносно того, що такий захід забезпечення позову не відповідає змісту порушеного, на думку позивача, права, та не є співмірним із заявленими вимогами в цій справі. 

Із врахуванням висновків щодо застосування відповідних норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 24.02.2021 року у справі №755/5333/20, провадження №61-17180св20, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що висновки оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 22.12.2022 року узгоджуються із приписами норм права, які регламентують дані правовідносини.  

Посилання апелянта на ті обставини, що обраний ним захід забезпечення позову дасть можливість забезпечити виконання рішення суду про стягнення боргу з ОСОБА_3 за рахунок її майна, та є цілком співмірним із заявленими вимогами про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 18.05.2021 року, є необґрунтованим, оскільки позовна вимога про стягнення боргу з ОСОБА_3 , в тому числі, і за рахунок її майна, ОСОБА_1 у даній справі не заявлялась, і тому відсутні підстави для її забезпечення. 
Крім того, в доводах апеляційної скарги апелянт зазначає про свій намір звернення стягнення на майно ОСОБА_3 , в даному випадку - на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , але при цьому, у заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 просить накласти арешт та заборонити вчиняти реєстраційні дії на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , що не є співмірним.

Враховуючи викладене вище, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, оскільки її доводи не містять в собі підстав для скасування оскаржуваної ухвали Деснянського районного суду м.Чернігова від 22.12.2022 року, яка підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями: 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

                          П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду м.Чернігова від 22 грудня 2022 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови, у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий:                                            Судді: