ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2935/23 Справа № 185/2541/22 	  	Головуючий у першій інстанції: Зінченко  А. С. Суддя-доповідач: Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 квітня 2023 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого –                        Красвітної Т.П., 
суддів:                                Єлізаренко І.А., Свистунової О.В., 
за участю секретаря                 Сахарова Д.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі  ОСОБА_1 на заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1  до Товариства з обмеженою відповідальністю «СНП-Україна» про розірвання договору оренди земельної ділянки, стягнення коштів,– 

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що він є власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №826072 від 24.03.2009, загальною площею 6,1188 га, яка знаходиться на території В`язівоцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області кадастровий №1223583000:01:002:0438. Зазначена земельна ділянка використовувалась відповідачем відповідно до договору оренди від 30.03.2009. Відповідно до ухвали Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.06.2014 визнана мирова угода, якою припинена дія договору з 01.11.2014, орендар зобов`язався повернути власнику земельну ділянку. Земельна ділянка власнику не була повернута. 10.06.2015 між ним та ТОВ «СНП-Україна» було укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки, 17.12.2016 сторонами підписано додаткову угоду до зазначеного договору оренди земельної ділянки з обов`язковою виплатою орендної плати не менше 12422,36 грн на рік зі збереженням строку користування земельною ділянкою до 31.12.2030. В 2017 році орендар запропонував позивачу додаткову угоду, якою збільшувався розмір орендної плати до 14906,83 грн на рік, як і всім іншим орендодавцям, з обов`язковим збільшенням строку користування земельною ділянкою до 31.12.2032. В разі відмови власника від збільшення строку оренди земельної ділянки, додаткова угода не підписувалась, орендна плата не підвищувалась, а залишалась на рівні 2016 року. Зазначена додаткова угода 2017 року не була підписана позивачем, розмір орендної плати не був переглянути та збільшений. Вказує, що договір оренди, додаткова угода до нього не відповідають типовому договору оренди землі, а саме не містять пункту з підстав (в разі підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції) для підвищення, перегляду орендної плати, що вважає порушенням прав позивача. Вважає, що відсутність такого пункту договору не позбавляє позивача на право перегляду орендної плати за законних підстав (в разі підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції) та отримання справедливого розміру орендної плати. Зазначає, що відповідач вимагає підписувати додаткові угоди, якими збільшує орендну плату, одночасно збільшуючи строк оренди землі, таким чином страхує себе від можливих збитків, що виглядає як шантаж та примушування до укладення договору. Відмову відповідача підвищувати орендну плату без збільшення строку оренди вважає підставою для розірвання договору оренди, та не сплату відповідачем його орендної плати на рівні інших орендодавців має ознаки непрямої дискримінації. Вважає, що відповідачем не доплачені кошти за орендною платою, а саме за 2017 рік – 2000,00 грн., 2018 рік – 4000,00 грн., 2019 рік – 4000,00 грн., 2020 рік – 5000,00 грн., 2021 рік – 8000,00 грн., всього 23000,00 грн. Пеня за затримку виплати орендної плати за 2017-2021 рр. в розмірі 0,01% становить 1429,00 грн. 15.12.2021 відповідачу було направлено претензію від 11.12.2021 про сплату коштів в розмірі 25000,00 грн. недоплати орендної плати з урахуванням пені за 2016-2021 роки, яка отримана відповідачем 16.12.2021. Також позивачем було направлено відповідачу заяву про розірвання договору оренди, угоду про дострокове розірвання договору оренди зазначеної земельної ділянки відповідно до п. 2.6.3 договору, акт прийому – передачі земельної ділянки. Жодної відповіді від відповідача не отримано. Тому, уточнивши свої позовні вимоги, позивач просив розірвати дію договору оренди, додаткової угоди від 17.12.2016 до договору оренди земельної ділянки кадастровий №1223583000:01:002:0438, укладених між ОСОБА_1 та ТОВ «СНП-Україна»; визнати не підвищення відповідачем розміру орендної плати за користування земельної ділянкою кадастровий №1223583000:01:002:0438 з 2017 року по 2021 рік порушенням прав позивача на перегляд розміру орендної плати за законних підстав (в разі підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції) та порушенням прав позивача та отримання справедливого розміру орендної плати; визнати невнесення відповідачем до договору оренди земельної ділянки кадастровий №1223583000:01:002:0438 підстав та строків для перегляду розміру орендної плати (в разі підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції) невиконанням вимог, визначених в типовому договорі оренди землі, порушенням прав позивача та недобросовісним, недоброзичливим ставленням відповідача до позивача; стягнути з ТОВ “СНП-Україна” кошти в розмірі 24429,00 грн недоплати орендної плати з 2017 по 2021 рік з урахуванням 0,01% пені за весь період несплати частини орендної плати на користь позивача; стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 3052,20 грн.
Заочним рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2022 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СНП-Україна» про розірвання договору оренди земельної ділянки, стягнення коштів, визнання порушенням прав позивача - відмовлено в повному обсязі.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову в повному обсязі.
Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №826072 від 24.03.2009, загальною площею 6,1188 га, яка знаходиться на території В`язівоцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, кадастровий №1223583000:01:002:0438 (а.с. 11).
10 червня 2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ «СНП-Україна» було укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим №1223583000:01:002:0438, згідно якого орендодавець передає, а орендар приймає в оренду земельну ділянку № НОМЕР_1 розміром 6,1188 га, вартістю кадастрової оцінки державного органу земельних ресурсів, яка на момент укладення договору становить 164151,09 грн.
Згідно п.2.1. Договору, земельна ділянка передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
За користування вказаною в Договорі земельною ділянкою Орендар нараховує орендодавцю щороку орендну плату у грошовій формі у розмірі 3% від грошової оцінки землі, що становить 4924,53 грн. Вказана у цьому договорі орендна плата також коригуватиметься Орендарем шляхом видання наказу без внесення доповнень до договору у наступних випадках: у разі зміни законодавством мінімальної орендної плати; у разі індексації законодавством грошової оцінки землі (а.с. 76-77).
17 грудня 2016 року між ОСОБА_1 та ТОВ «СНП-Україна» підписано додаткову угоду до зазначеного договору оренди земельної ділянки з обов`язковою виплатою орендної плати не менше 12422,36 грн на рік до 30 грудня кожного календарного року, строк дії договору до 31.12.2030.
Пунктами 2.3., 2.5. зазначеної додаткової угоди до договору оренди встановлено, що орендар сплачує орендодавцю суму орендної плати після утримання податку з фізичних осіб, згідно чинного законодавства. Земельний податок за орендовану земельну ділянку сплачується орендарем у встановлений законом термін.
Згідно пункту 2.6.1. договір діє до 31 грудня 2030 року.
Згідно з пунктом 2.6.3. вказаної угоди, договір може бути припинений у будь-який час за взаємної згоди сторін.
Пунктом 4.2. передбачено, що сторони не мають права відмовитись від виконання умов цього договору в односторонньому порядку.
Відповідно до п. 5.2. не допускається одностороння зміна або розірвання договору.
Пунктом 5.3. угоди встановлено, що орендар несе відповідальність за несвоєчасну сплату орендної плати у вигляді пені у розмірі 0,01% від суми недоїмки за кожен день прострочення.
Відповідно до п. 6.2. в разі відсутності взаємної згоди сторін, щодо зміни умов цього договору, його дострокового розірвання на вимогу однієї із сторін, розглядаються судом у встановленому законодавством порядку (а.с. 12-13).
15 грудня 2021 року ОСОБА_1 направив ТОВ «СНП-Україна» претензію від 11.12.2021 про сплату коштів в розмірі 21000,00 грн недоплати орендної плати з урахуванням пені за 2018-2021 роки, яка отримана відповідачем 16.12.2021 (а.с. 15-17).
01 лютого 2022 року позивачем було направлено відповідачу заяву про розірвання договору оренди від 31.01.2022 у зв`язку з недоплатою орендної плати, угоду про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки кадастровий №1223583000:01:002:0438, загальною площею 6,1188 га від 30 березня 2009 року, відповідно до п. 2.6.3 договору та акт приймнні-передачі земельної ділянки, підписані позивачем (а.с. 18-21).
Зазначені документи отримані відповідачем 03 лютого 2022 року (а.с. 22).
Судом першої інстанції встановлено, що орендна плата за оренду земельної ділянки кадастровий №1223583000:01:002:0438 за період з 2016-2021 рік отримана позивачем від відповідача в строки, передбачені договором в розмірі встановленому договором оренди не менше 12422,36 грн на рік, що визнано представником позивача в судовому засіданні.
В судовому засіданні місцевого суду були допитані свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Так, свідок ОСОБА_2 зазначив, що він є також орендодавцем ТОВ «СНП-Україна», дія його договору оренди продовжена до 2030 року без його згоди, він договір оренди не підписував, свого екземпляру не має, орендну плату він отримує в розмір 10544,00 грн тому, що не підписав договір про збільшення строку оренди. Інші орендодавці отримують орендну плату більше, якщо підписали договір і збільшили строк оренди. ТОВ «СНП-Україна» самі готовлять договір оренди та заставляють його підписувати. Договір оренди не оскаржував тому, що не має коштів. Свідком обставин підписання договору оренди та правовідносин між ОСОБА_1 та ТОВ «СНП-Україна» він не був.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 зазначила, що вона є тещею позивача, також має земельну ділянку, яку орендує ТОВ «СНП-Україна». Її всі обманули, оренду не доплачують, в цьому році заплатили тільки 10000,00 грн, а іншим платять більше. Вона нічого не підписувала, до ТОВ «СНП-Україна» з заявами про збільшення орендної плати не зверталась. Вона ходила до відповідача, усно вимагала платити більше, її ніхто не слухає. Свідком обставин підписання договору оренди між ОСОБА_1 та ТОВ «СНП-Україна» вона не була.
Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 632 ЦК України встановлено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі – це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі – це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі.
За змістом статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю – це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
Відповідно до статті 22 Закону України «Про оренду землі» орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Розрахунки щодо орендної плати за земельні ділянки, що перебувають у державній і комунальній власності, здійснюються виключно у грошовій формі.
Статтею 23 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін. Орендар має право вимагати відповідного зменшення орендної плати в разі, якщо стан орендованої земельної ділянки погіршився не з його вини.
Відповідно до статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
Відповідно до частини другої статті 652 ЦК України, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.
Аналіз диспозиції вказаної норми дозволяє дійти висновку, що необхідною передумовою для розірвання договору в судовому порядку є недосягнення сторонами згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання.
Положеннями статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
За змістом статті 141 ЗК України серед підстав припинення права користування земельною ділянкою, зокрема у пункті «д» частини першої цієї статті передбачено систематичну несплату земельного податку або орендної плати.
Згідно з частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Системний аналіз зазначених положень законодавства та враховуючи врегулювання відносин, пов`язаних з орендою землі, зокрема, положеннями ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з підстави, передбаченої пунктом «д» статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно якої необхідна наявність істотного порушення стороною договору.
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, встановивши, що ТОВ “СНП-Україна” дотримувалось всіх умов договору оренди землі та додаткової угоди до договору оренди землі, не порушувало строків виплати орендної плати, орендна плата нараховувалася і виплачувалася відповідачем у розмірі, передбаченому договорами оренди; істотні умови договору відповідачем не порушені, - суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.
Доводи апеляційної скарги, що підставами для розірвання договору оренди земельної ділянки є невиконання умов договору, порушення права орендодавця та недобросовісне ставлення до своїх обов`язків, є безпідставними та спростовуються змістом договору оренди землі та додаткової угоди до договору оренди землі, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку.
За змістом статті 141 ЗК України серед підстав припинення права користування земельною ділянкою, зокрема у пункті «д» частини першої цієї статті передбачено систематичну несплату земельного податку або орендної плати.
За частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Проте, доказів наявності зазначених обставин ОСОБА_1 суду не надано.
Доводи апелянта, що оспорюваний договір оренди земельної ділянки та додаткова угода до нього не відповідають типовому договору оренди землі, оскільки не містять пункту з підставами (в разі підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції) для підвищення, перегляду орендної плати, що вважає порушенням прав позивача, є безпідставними.
Місцевим судом правильно встановлено, що умовами оспорюваного договору оренди (п.2.2.2.) передбачено, що орендна плата також коригуватиметься орендарем шляхом видання наказу без внесення доповнень до договору у наступних випадках: у разі зміни законодавством мінімальної орендної плати та у разі індексації законодавством грошової оцінки землі.
Умов щодо підстав та строків для перегляду розміру орендної плати в разі підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції, спірний договір не містить.
Разом з тим, ОСОБА_1 не звертався до ТОВ «СНП-Україна» з будь-якими письмовими пропозиціями щодо зміни розміру орендної плати, зокрема її збільшення, також з пропозиціями щодо приведення договору оренди у відповідність з типовим договором оренди та внесення відповідних змін до діючого договору оренди. Також, ОСОБА_1 з позовами до ТОВ «СНП-Україна» про визнання договору оренди незаконним, неукладеним, про внесення змін до договору оренди щодо зміни розміру орендної плати, зокрема її збільшення, щодо приведення договору оренди у відповідність з типовим договором оренди, - до суду не звертався. 
Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції неповно встановив фактичні обставини справи та не надав належної оцінки зібраним у справі доказам, оскільки місцевий суд належно обґрунтував всі докази, які містяться в матеріалах справи, допитав свідків та надав їхнім показам оцінку, надав вичерпні відповіді на всі істотні питання, що виникли при кваліфікації спірних відносин, а тому доводи апеляційної скарги в цілому зводяться до непогодження з оскаржуваним судовим рішенням та необхідністю здійснення переоцінки доказів у справі.
Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, розглянувши справу у межах доводів апеляційної скарги, колегія дійшла висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного заочного рішення місцевого суду – без змін.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – залишити без задоволення. 
Заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2022 року – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 

Головуючий                                                                        Т.П. Красвітна

Судді                                                                                І.А. Єлізаренко
                                                                               
                                                                                       О.В. Свистунова