Ухвала
19 квітня 2023 року
м. Київ
справа № 351/181/21
провадження № 61-3254ск23
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мушинського Віктора Тадеушовича, на рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 31 жовтня 2022 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 25 січня 2023 року 
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про скасування державної реєстрації земельної ділянки,
ВСТАНОВИВ:
У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним вище позовом.
Рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області 
від 31 жовтня 2022 року, залишеним без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 25 січня 2023 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
У березні 2023 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку представником ОСОБА_1 - адвокатом Мушинським В. Т.подано касаційну скаргу на рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області 
від 31 жовтня 2022 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 25 січня 2023 року, у якій заявник просить оскаржувані судові рішення скасувати, за результатами розгляду справи ухвалити нове судове рішення, яким позов  ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду 
від 17 березня 2023 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мушинського В. Т.залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків. Запропоновано заявникові уточнити касаційну скаргу з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження судових рішень відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України, а також 
з урахуванням правильного переліку учасників справи та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.
Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.
У наданий судом строк представник ОСОБА_1 - адвокат Мушинський В. Т.надіслав матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, зокрема уточнену касаційну скаргу та її копії відповідно до кількості учасників справи. Проте зазначені в ухвалі Верховного Суду від 17 березня 2023 року вимоги не були виконані у повному обсязі, оскільки заявником у змісті уточненої касаційної скарги не зазначено конкретних обов`язкових підстав касаційного оскарження, визначених частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.
При касаційному оскарженні судових рішень з підстав, передбачених пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України, окрім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити, зокрема, конкретизацію змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи. Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 12 листопада 2020 року у справі № 904/3807/19.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму матеріального чи процесуального права суди попередніх інстанцій застосували неправильно, а також обґрунтувати необхідність застосування такої правової норми для вирішення спору, у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права, та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 25 лютого 2021 року у справі 
№ 910/800/19.
Зі змісту пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України, вбачається, що вона спрямована на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію відносин та підлягають застосуванню судами під час вирішення спору. Зазначений висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 березня 
2023 року у справі № 522/22473/15-ц (провадження № 12-13гс22).
Зазначення заявником у змісті уточненої касаційної скарги, наданої на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 17 березня 2023 року того, що «Підставою касаційного оскарження суду у справі № 351/1814/21 
є відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме: 
1. При державній реєстрації земельної ділянки відповідача кадастровий номер: 2625284101:02:003:01011, реєстратором не було враховано, що площа сформованої земельної ділянки не відповідає матеріалам аерофотозйомки 1973 року. Відеошифровані матеріали аерофотозйомки на час реєстрації земельної ділянки знаходилися в Держгеокадастрі (докази 
у справі). 
Не врахування державним реєстратором матеріалів аерофотозйомки 
1973 року призвело до перетину земельної ділянки відповідача з земельною ділянкою позивача кадастровий номер якої: 2625284101:02:003:0146. 
Я вважаю, що при реєстрації земельної ділянки з присвоєнням їй кадастрового номера, необхідно враховувати інформацію наявну 
в Держгеокадастрі. З подібних правовідносин відсутні висновки Верховного Суду.
2. Державний реєстратор зареєстрував земельну ділянку з більшою площею, 0,3147 га, ніж площею вказаною в дозволі на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського 
0,3146 га. 
Я вважаю, що при реєстрації земельної ділянки з присвоєнням їй кадастрового номера. Необхідно враховувати площу вказану в дозволі на виготовлення технічної документації із землеустрою, з подібних правовідносин відсутні висновки Верховного Суду.» не свідчить про виконання заявником вимог ухвали в частині зазначення підстав касаційного оскарження судових рішень, оскільки в порушення пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга не містить вказівку на норму права, щодо якої відсутній висновок, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовної практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.
Також не свідчить про виконання ухвали Верховного Суду у вказаній частині саме по собі зазначення підстави касаційного оскарження у змісті уточненої касаційної скарги, наданої на виконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху.
Ураховуючи викладене, заявник у відведений судом строк, станом 
на 19 квітня 2023 року, ухвалу Верховного Суду від 17 березня 2023 року 
у повному обсязі не виконав, що перешкоджає суду касаційної інстанції вирішити питання про відкриття касаційного провадження, а тому касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Мушинського В. Т., на рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 31 жовтня 
2022 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 25 січня 2023 року підлягає визнанню неподаною та поверненню заявникові.
Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.
Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мушинського Віктора Тадеушовича, на рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 31 жовтня 2022 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 25 січня 2023 рокувважати неподаною та повернути заявникові.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                 Д. Д. Луспеник