Постанова
іменем України
15 червня 2023 року
м. Київ
справа № 359/3323/22
провадження № 51-1829 км 23
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                              ОСОБА_1 ,
суддів                                                            ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: 
секретаря судового засідання               ОСОБА_4 ,
прокурора                                                   ОСОБА_5 ,
розглянув  у  відкритому  судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у провадженні в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Київського апеляційного суду від 21 лютого 2023 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12022111100000530, за обвинуваченням
ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Щасливе Бориспільського району Київської області, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 07 вересня 2020 року за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 серпня 2022 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 07 вересня 2020 року і за сукупністю вироків ОСОБА_6 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.
До строку відбування покарання ОСОБА_6 суд приєднав строк з 19 травня 2022 року (з моменту фактичного затримання на виконання попереднього вироку) по день ухвалення нового вироку з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день тримання під вартою.
Також суд прийняв рішення про долю речового доказу та розподіл процесуальних витрат.
Згідно з вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за те, що він 11 травня 2022 року, діючи повторно, в умовах воєнного стану, перебуваючи у під`їзді будинку АДРЕСА_2 , таємно викрав належний ОСОБА_7 велосипед вартістю 5000 грн, заподіявши потерпілому матеріальної шкоди у зазначеному розмірі.
Київський апеляційний суд ухвалою від 21 лютого 2023 року змінив вирок місцевого суду, а саме виключив з вироку рішення про зарахування в строк відбування покарання строк, з якого ОСОБА_6 було фактично затримано на виконання вироку Дарницького районного суду м. Києва від 07 вересня 2020 року. В іншій частині вирок залишено без змін.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу апеляційного суду на підставі істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Зазначає, що виключення апеляційним судом з вироку місцевого суду рішення про зарахування обвинуваченому у строк відбування покарання строку його попереднього ув`язнення є погіршенням його становища, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції повинен був ухвалити таке рішення у формі вироку, а не ухвали.
Позиції інших учасників судового провадження
Під час касаційного розгляду прокурор ОСОБА_5 просив задовольнити касаційну скаргу прокурора на викладених у ній підставах.
Мотиви Суду
Відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Згідно з положеннями ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого.
Істотними є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення (ч. 1 ст. 412 КПК України).
Висновок судів попередніх інстанцій про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, вид та розмір призначеного покарання за ч. 4 ст. 185 КК України, в касаційній скарзі не оспорюються.
 Разом з тим, доводи наведені в касаційній скарзі прокурора, про істотне порушення апеляційним судом вимог кримінального процесуального закону є слушними.
Відповідно до ч. 1 ст. 408 КПК України апеляційний суд змінює вирок місцевого суду лише у передбачених цією нормою випадках, коли при цьому не погіршується становище обвинуваченого, та скасовує вирок суду першої інстанції і постановляє свій вирок у випадках, передбачених ч. 1 ст. 420 КПК України.
Водночас положеннями ст. 421 КПК України передбачено, що обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.
Таким чином, системний аналіз статей 408, 420 та 421 КПК України вказує на те, що апеляційний суд ухвалює рішення, яким погіршується становище обвинуваченого, у формі вироку, а в решті випадків - у формі ухвали.
Як вбачається з матеріалів справи, у цьому кримінальному провадженні виникли правовідносини, коли апеляційний суд за наслідками розгляду апеляційної скарги прокурора ухвалою змінив вирок, виключивши зі строку відбування призначеного обвинуваченому остаточного покарання за сукупністю вироків частину строку відбутого ним покарання за попереднім вироком, помилково зарахованого місцевим судом як строк попереднього ув`язнення.
Питання щодо застосування норм процесуального права, передбачених статтями 408, 420, 421 КПК України, у подібних правовідносинах було розглянуто об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду.
Положеннями ч. 1 ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII визначено, що Верховний Суд забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, які визначено процесуальним законом. Реалізація цього завдання відбувається, зокрема, шляхом здійснення правосуддя, під час якого Верховний Суд у своїх рішеннях висловлює правову позицію щодо правозастосування, орієнтуючи в такий спосіб судову практику на однакове застосування норм права.
Частиною 6 цієї статті передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Так, об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду в постанові від 03 квітня 2023 року у справі № 930/2622/20 дійшла висновку як саме повинні застосовуватися норми права у подібних правовідносинах: виключення зі строку призначеного особі покарання строку її попереднього ув`язнення, зарахованого судом першої інстанції на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, є тим «іншим випадком», передбаченим ч. 1 ст. 421 КПК України, який беззаперечно погіршує правове становище обвинуваченого, оскільки впливає на визначення кінцевої тривалості покарання, яке особі потрібно реально відбувати. Відтак, враховуючи системний аналіз статей 408, 420 та 421 КПК України, рішення апеляційного суду, яким виключається з резолютивної частини вироку місцевого суду рішення про застосування відносно особи положень ч. 5 ст. 72 КК України, повинно ухвалюватися судом апеляційної інстанції у формі вироку.
З матеріалів кримінального провадження слідує, що суд першої інстанції у вироку зарахував у строк відбування покарання ОСОБА_6 строк його перебування під вартою з 19 травня 2022 року по день ухвалення вироку, тобто по 30 серпня 2022 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день тримання під вартою.
Прокурор, не погодившись з вироком місцевого суду, подав апеляційну скаргу, в якій, зокрема, на підставі неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність оскаржував зазначене рішення про зарахування у строк покарання строку тримання обвинуваченого під вартою.
Суд апеляційної інстанції задовольнив касаційну скаргу прокурора в цій частині та виключив вказане рішення з вироку місцевого суду, оскільки встановив, що з 19 травня по 30 серпня 2022 року ОСОБА_6 відбував покарання за попереднім вироком, а тому цей період не підлягає зарахуванню у строк остаточного покарання за сукупністю вироків, призначеного шляхом приєднання до покарання за новим вироком частини невідбутого покарання за попереднім вироком. За наслідками перегляду вироку апеляційний суд постановив ухвалу, якою вніс у вирок відповідні зміни.
Разом із цим, апеляційний суд, виключивши з резолютивної частини вироку рішення про зарахування у строк призначеного ОСОБА_6 покарання строку його перебування під вартою до ухвалення вироку, погіршив його становище у значенні передбаченого положеннями ст. 421 КПК України «іншого випадку». Тому, враховуючи приписи статей 420, 421 КПК України, у такому разі рішення апеляційного суду мало бути ухвалено у формі вироку, а не ухвали.
Таким чином, у цьому кримінальному провадженні апеляційний суд, змінюючи вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 , не дотримався форми судового рішення, що є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та підставою для скасування ухвали апеляційного суду з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого необхідно врахувати наведене, усунути вказані недоліки, належним чином виконати всі вимоги КПК та постановити законне й обґрунтоване судове рішення.
Керуючись статтями 433, 436, 438, 441, 442 КПК України, Верховний Суд
у х в а л и в:
Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Київського апеляційного суду від 21 лютого 2023 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді

ОСОБА_8                                      ОСОБА_2                                           ОСОБА_3