ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2023 року	Львів	Справа № 300/3097/22 пров. № А/857/2844/23	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :
головуючого судді                                       Большакової О.О.,
суддів                                                            Затолочного В.С.. Качмара В.Я.
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2022 року (суддя першої інстанції Боршовський Т.І., м. Івано-Франківськ)
В С Т А Н О В И В :
Головне управління ДПС в Івано-Франківській області звернулось до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 149082,85 грн із земельного податку з фізичних осіб, нарахованого за 2019-2021 роки податковими повідомленнями-рішеннями від 20.10.2021 № 764549-2410-0913, № 764547-2410-0913, № 764548-2410-0913.
Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем добровільно не погашено грошові зобов`язання на загальну суму 149082,85 грн. із земельного податку з фізичних осіб, нарахованого за 2019-2021 роки податковими повідомленнями-рішеннями від 20.10.2021 № 764549-2410-0913, № 764547-2410-0913, № 764548-2410-0913.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від  20 жовтня 2022 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід місцевого бюджету органу місцевого самоврядування за місцезнаходженням земельних ділянок податковий борг в розмірі 149082 гривні 85 копійок.
Із таким судовим рішенням не погодилася відповідач та подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що не отримувала копії податкових повідомлень-рішень та вимогу про сплату податкового боргу. У матеріалах справи відсутні належні докази вручення їй вказаних документів належним чином, зокрема відсутнє повідомлення про вручення рекомендованих  листів. Отже, підстави для стягнення коштів відсутні. 
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав про законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення. 
Судом було призначено розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у матеріалах справи матеріалами без виклику сторін у відповідності до ст.311 КАС України . 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові докази, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головного управління ДПС в Івано-Франківській області як платник податків, зокрема з земельного податку з фізичних осіб.
Згідно даних Реєстру фізичних осіб – платників податків податкова адреса ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 (а.с. 21).
Головним управлінням ДПС в Івано- Франківській області 20.10.2021 прийнято податкове повідомлення-рішення форми Ф за № 764549-2410-0913, яким відповідачу визначено грошове зобов`язання за платежем: земельний податок з фізичних осіб на загальну суму 134512,05 грн, з яких за 2019 рік на суму 44837,35 грн., за 2020 рік на суму 44837,35 грн, за 2021 рік 44837,35 грн. У зв`язку із частковою сплатою сума боргу складає 105012,25 грн (а.с. 7).
Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області 20.10.2021 прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Ф» за № 764547-2410-0913, яким відповідачу визначено грошове зобов`язання за платежем: земельний податок з фізичних осіб на загальну суму 16363,14 грн, з яких за 2019 рік на суму 5454,38 грн, за 2020 рік на суму 5454,38 грн, за 2021 рік 5454,38 грн (а.с. 7).
Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області 20.10.2021 прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Ф» за № 764548-2410-0913, яким відповідачу визначено грошове зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб на загальну суму 27707,46 грн, з яких за 2019 рік на суму 9235,82 грн, за 2020 рік на суму 9235,82 грн, за 2021 рік 9235,82 грн (а.с. 7).
Зазначені податкові повідомлення-рішення направлено відповідачу на її податкову адресу, та вручені їй 10.11.2021, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 7).
Належних доказів фальсифікації цього документу суду не надано.
Відповідач податкові повідомлення-рішення не оскаржувала ні в адміністративному, ні в судовому порядку. Доказів протилежного суду не подано.
Згідно довідки Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 11.07.2022 сума заборгованості відповідача земельного податку з фізичних осіб становить 149082,85 грн (а.с. 4).
25.01.2022 Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області прийнято податкову вимогу форми «Ф» за № 0001635-1308-0901 на суму 178967,32 грн, яку направлено на податкову адресу відповідача: с. Богородчани, вул. Шевченка, 25/15 Івано-Франківського району Івано-Франківської області (а.с. 6).
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення  податкового боргу, виходячи з наступного. 
Згідно з частиною першою статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до статті 1 Податкового кодексу України, Податковий кодекс України (надалі ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Згідно підпункту14.1.156 статті 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Відповідно до підпункту 20.1.18 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право визначати у порядку, встановленому цим Кодексом, суми податкових та грошових зобов`язань платників податків.
Згідно підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України податкові органи наділені повноваженнями звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
У розумінні підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу податковий борг -сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно пункту 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Згідно із пункту 58.3 статті 58 ПК України у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.
Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 Податкового кодексу України, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Порядок надсилання (вручення) контролюючими органами податкових вимог платникам податків регулюється Порядком направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затвердженим  наказом Міністерства фінансів України від 30 червня 2017 року №610.
Пунктом 7 розділу IV зазначеного Порядку встановлено, що податкова вимога вважається належним чином врученою платнику податків (крім фізичних осіб), якщо вона надіслана за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.
Податкова вимога вважається надісланою (врученою) фізичній особі, якщо її вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному абзацом третім пункту 6 цього розділу.
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків податкову вимогу через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, така податкова вимога вважається врученою платнику податків у день, вказаний поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Системний аналіз зазначених положень зумовив висновок про те, що несплата платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки є підставою для формування податковим органом та надіслання податкової вимоги. Податковий борг може бути стягнутий у судовому порядку за зверненням податкового органу. Стягнення податкового боргу у судовому порядку передбачає, що податковим органом виконано законодавчі приписи щодо порядку формування та направлення вимоги про стягнення податкового боргу.
Аналіз податкового законодавства свідчить про те, що податкова вимога повинна бути надіслана за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням. Додаткових вимог до надсилання податкової вимоги (зокрема, зазначення в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення реквізитів документа, що надсилається) податкове законодавство не містить.
Відповідно до пункту 287.1 статті 287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.
Облік фізичних осіб - платників податку і нарахування відповідних сум проводяться контролюючими органами за місцем знаходження земельної ділянки щороку до 1 травня (пункту 287.2 статті 287 ПК України).
Згідно з пунктом 287.5 статті 287 ПК України податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
Як вже було зазначено раніше позивачем було нараховано відповідачу податкові зобов`язання із земельного податку з фізичних осіб і направлено платнику рекомендованим листом ці податкові повідомлення-рішення. Факт отримання рекомендованого листа підтверджено копією наявного в матеріалах справи повідомлення про вручення адресату 10 листопада 2021 року. 
У зв`язку з несплатою визначених зобов`язань у встановлений строк, 25.01.2022 Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області прийнято податкову вимогу форми «Ф» за № 0001635-1308-0901 на суму 178967,32 грн, яку 26 січня 2022 року направлено рекомендованою кореспонденцією  на податкову адресу відповідача (а.с. 6).
Доказів вручення відповідачу цієї податкової вимоги суду не надано, але у матеріалах справи наявні докази повернення рекомендованого листа з незалежних від податкового органу причин 1 лютого 2022 року, оскільки, як видно з копії конверту, адресу ОСОБА_1 було вказано правильно.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про дотримання  податковим органом вимог чинного законодавства щодо надсилання відповідачу вимоги рекомендованою кореспонденцію з повідомленням про вручення. 
При цьому, жодна норма податкового законодавства не зобов`язує податковий орган здійснювати заходи для з`ясування причин невручення податкової вимоги, чи для вжиття додаткових заходів щодо вручення податкової вимоги.
Також суд враховує, що відповідач не подала суду доказів про зміну податкової адреси в установленому законом порядку (відповідно до статей 66, 70 Податкового кодексу України).
Отже, апеляційний суд відхиляє доводи ОСОБА_1 про порушення позивачем вимог пункту 42.2 статті 42 Податкового кодексу України під час надсилання податкової вимоги від 25.01.2022 № 0001635-1308-0901, оскільки така вимога направлена платнику податків за її офіційною податковою адресою.
Враховуючи викладене, оскільки матеріалами справи доведено факт наявності у відповідача узгодженого податкового боргу, дотримання позивачем попередньої процедури його погашення, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову. 
Також при вирішенні даної справи, суд не порушив вимог чинного законодавства, розглянувши спір за правилами спрощеного провадження без виклику сторін, оскільки Кодекс адміністративного судочинства України не містить заборони щодо розгляду позову про стягнення податкового боргу в порядку спрощеного позовного провадження, передбаченого статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Підсумовуючи, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Наведені висновки суду є вичерпні, а доводи апелянта - безпідставні.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що суд першої інстанції вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, при цьому судом були повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.
Враховуючи, що апеляційний суд залишає в силі рішення суду першої інстанції, то в силу вимог частини шостої статті 139 КАС України судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2022 року – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	О. О. Большакова 	
судді	 	В. С. Затолочний 	
 	 	В. Я. Качмар