П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

28 квітня 2023 р.	м. Одеса	Справа № 420/8918/22	

Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції: м. Одеса;
Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:
31.10.2022 року;
Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю.В.
          
               П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
                          Головуючого судді – Єщенка О.В.
                           суддів                      – Крусяна А.В.
                                                            – Яковлєва О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2022 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому, з урахуванням заяви про заміну відповідача у справі, просила:
визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення у Київському районі міста Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради від 30.05.2022 року №13.10/2-1135 про відмову у наданні допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам;
зобов`язати Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради здійснити призначення, нарахування та виплату допомоги на проживання відповідно до п. 3 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 року №332, на підставі заяви від 20.04.2022 року.
В обґрунтування позову зазначено, що позивачка разом із своєю родиною у 2014 році внаслідок збройного конфлікту на території Луганської та Донецької областях вимушено залишила своє місце проживання у м. Харцизьк Донецької області та з 2014 року є внутрішньо переміщеною особою. З моменту реєстрації як внутрішньо переміщена особа позивачка обліковується в Управлінні соціального захисту населення у Київському районі м. Одеси та не отримує адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до Порядку №505. Таку допомогу позивачка отримувала на своїх неповнолітніх дітей як їх законний представник.
В квітні 2022 року позивачка звернулась в Управління соціального захисту населення у Київському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради із заявою про виплату допомоги на проживання як внутрішньо переміщеній особі. Вказані вимоги, без наведення належних правових підстав, залишено без задоволення, про що Управлінням прийнято рішення від 30.05.2022 року №13.10/2-1135.
Оспорюючи правомірність та обґрунтованість рішення відповідача, позивачка вказує, що відповідно до положень пунктів 2, 3 Порядку від 20.03.2022 року №332 для отримання внутрішньо переміщеною особою допомоги на проживання необхідно дотримання наступних умов:
отримувати щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг станом на 24.02.2022 року; або
бути облікованою на території, включеній у Розпорядження Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 року №204-р «Про затвердження переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога застрахованим особам в рамках Програми «єПідтримка», на яке міститься посилання в пункті 2 Порядку №332 чи переміщеним з такої території.
Посилаючись на ту обставину, що позивачка перемістилась з Донецької області, з міста, яке до переліку територіальних громад, що розташовані в районах проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, позивачка до 24 лютого 2022 року була облікована як внутрішньо переміщена особа в регіоні, включеному до відповідного переліку згідно абзацу 1 пункту 2 Порядку №332, наполягає на повній обґрунтованості своїх позовних вимог, неправомірності рішення Управління та наявності підстав для його скасування із зобов`язанням органу соціального захисту призначити допомогу на проживання внутрішньо переміщеній особі в судовому порядку.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2022 року адміністративний позов задоволено.
Суд визнав протиправним та скасував рішення Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради від 30.05.2022 року №13.10/2-1135 про відмову у наданні допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам ОСОБА_1 .
Зобов`язав Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради здійснити призначення, нарахування та виплату допомоги на проживання ОСОБА_1 відповідно до п. 3 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року № 332, на підставі заяви від 20.04.2022 року.
Зобов`язав Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради подати до суду протягом 30 днів звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по даній справі.
Стягнув з Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,4 грн.
Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції, виходячи з обставин цієї справи, визначив, що для отримання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам у відповідності до Порядку №332 необхідне дотримання наступних умов:
особа має отримувати щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг станом на 24.02.2022 року;
або бути облікованою на території, включеній у Розпорядження Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 року №204-р «Про затвердження переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога застрахованим особам в рамках Програми «єПідтримка», на яке міститься посилання в п.2 Порядку №332 або переміщеним з такої території.
З огляду на те, що позивачка є внутрішньо переміщеною особою, станом на 24.02.2022 року не отримувала державної допомоги, але облікована на території, включеній у Розпорядження Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 року №204-р, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність у позивачки права на допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам відповідно до поданої заяви від 09.08.2022 року, необґрунтованість та неправомірність оспорюваного рішення відповідача.
В апеляційній скарзі Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки положенням Порядку №332 і помилково залишено поза увагою те, що допомога на проживання внутрішньо переміщеним особам виплачується у разі переміщення особи з тимчасово окупованої території або на якій ведуться бойові дії та яка зазначена в затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 року №204 переліку.
Допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24 лютого 2022 року у регіонах, що не включені до переліку, зазначеному в абзаці 1 пункту 2 вказаного Порядку, за винятком осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.
Посилаючись на те, що Одеська область не входить до переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення бойових дій або які перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), позивачка облікована як внутрішньо переміщена особа до введення воєнного стану та не одержувала допомогу на проживання, апелянт наполягає на повній необґрунтованості позовних вимог та відсутності правових підстав для їх задоволення.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 посилається на необґрунтованість доводів апелянта, правильність висновків суду першої інстанції та відсутність обставин для скасування судового рішення.
Судом першої інстанції встановлено та як встановлено під час апеляційного розгляду, ОСОБА_1 є громадянкою України, народилась у м. Харцизьк Донецької області ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Зареєстрованим місцем проживання позивачки є: АДРЕСА_1 .
Згідно Довідки від 21.10.2014 року №5106-411 ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення в Київському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради як внутрішньо переміщена особа.
Фактичним місцем проживання позивачки визначено по АДРЕСА_2 .
Позивачці разом зі її дітьми: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , була призначена грошова допомога з 21.10.2014 року.
Розмір грошової допомоги на дітей по 31.03.2022 року становив по 1000 грн. на кожну дитину, з 01.04.2022 року – 6000 грн. щомісячно, тобто по 3000 грн. на кожну дитину.
Виплата грошової допомоги позивачці припинена з 21.02.2015 року на підставі пункту 7 Порядку від 01.10.2014 року №505.
20.04.2022 року позивачка звернулась до Управління соціального захисту населення в Київському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради із заявою про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.
Рішенням Управлінням соціального захисту населення в Київському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради від 30.05.2022 року за №13.10/2-1135 відмовлено ОСОБА_1 у наданні допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.
Відмовляючи у задоволенні вказаних вимог Управління послалось на те, що згідно із абзацем 7 пункту 3 Порядку від 20.03.2022 №332 допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24 лютого 2022 року у регіонах, що не включені до переліку, зазначеному в абзаці першому пункту 2 Порядку, за винятком осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.
Не погоджуючись із рішенням відповідача, посилаючись на його необґрунтованість та неправомірність, позивачка звернулась до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року №1706-VII внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об`єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.
Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.
Згідно із частинами 1, 2, 3 статті 4 Закону України від 20.10.2014 року №1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.
Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.
Для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, запроваджений з прийняттям Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №505 (який діяв до 20.03.2022 року).
У пункті 2 Порядку від 01.10.2014 року №505 передбачалось, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, їх дітям, які народилися після дати початку проведення антитерористичної операції, тимчасової окупації або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад, з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.
З 20.03.2022 року механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам визначається Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 року №332.
Відповідно до абзацу 1 пункту 2 Порядку від 20.03.2022 року №332 допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Російською Федерацією території України, а також території адміністративно-територіальних одиниць, де проводяться бойові дії та що визначені в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка», затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 року №204.
Згідно із пунктом 3 Порядку від 20.03.2022 року №332 допомога надається щомісячно з місяця звернення до квітня 2022 р. включно на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах:
для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень;
для інших осіб - 2000 гривень.
Допомога виплачується за повний місяць незалежно від дати звернення за її наданням.
Допомога внутрішньо переміщеним особам, які звернулися за її наданням до 30 квітня 2022 р. включно, надається починаючи з березня 2022 року.
Допомога на проживання призначається автоматично без подання додаткового звернення внутрішньо переміщеним особам, які станом на 1 березня 2022 р. отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. №505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» (Офіційний вісник України, 2014 р., № 80, ст. 2271). Виплата допомоги внутрішньо переміщеним особам за місяці, у яких вони отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, не здійснюється.
Відповідно до абзацу 7 пункту 3 Порядку від 20.03.2022 року №332 (в редакції, яка діяла на момент звернення позивачки із заявою) допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24 лютого 2022 р. у регіонах, що не включені до переліку, зазначеному в абзаці першому пункту 2 цього Порядку, за винятком осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.
Слід враховувати, що в редакції Розпорядження Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 року №204-р «Про затвердження переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога застрахованим особам в рамках Програми «єПідтримка», на яке міститься посилання у пункті 2 Порядку №332, станом на початок введення воєнного стану в Україні, Одеська область входила до переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога застрахованим особам в рамках Програми «єПідтримка».
Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачка є внутрішньо переміщеною особою та станом на 24 лютого 2022 року не одержувала адресну допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам.
Одночасно, позивачка до 24 лютого 2022 року обліковувалась як внутрішньо переміщена особа у регіоні, що включений до переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога застрахованим особам в рамках Програми «єПідтримка».
Зазначеним досягаються умови, передбачені абзацем 1 пункту 2 Порядку від 20.03.2022 року №332 та абзацем 7 пункту 3 Порядку від 20.03.2022 року №332 (в редакції, яка діяла на момент звернення позивачки із заявою), за яких позивачка набула право на грошову допомогу як внутрішньо переміщена особа.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про неправомірність відмови відповідача у не наданні заявленої позивачкою допомоги.
З огляду на викладене, оскільки висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального права та обставинам справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 316 КАС України підлягає залишенню без змін.
Відповідно до приписів ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2022 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

        Головуючий-суддя:                                                                О.В. Єщенко  
         
         Судді:                                                                                       А.В. Крусян  
                                                                                                             
                                                                                                           О.В. Яковлєв