Ухвала
20 червня 2023 року
м. Київ
 
справа № 522/263/22
провадження № 61-9071ск23
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Зайцева А. Ю., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 18 квітня 2023 року у справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 , треті особи: Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеси, Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та виселення,
 
ВСТАНОВИВ:
У січні 2022 року Військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду з позовом, у якому просила визнати ОСОБА_1 разом із членами її сім`ї такими, що втратили право користування та проживання у штатно-посадовому житлі за адресою:            АДРЕСА_1 та виселити ОСОБА_1 разом із членами її сім`ї зі штатно-посадового житла за вказаною адресою.
Приморський районний суд м. Одеси рішенням від 27 жовтня 2022 року позов задовольнив. Визнав ОСОБА_1 разом з членами сім`ї такими, що втратили право користування та проживання у штатно-посадовому житлі за адресою: АДРЕСА_1 . Виселив ОСОБА_1 разом із членами сім`ї зі штатно-посадового житла за адресою: АДРЕСА_1 . Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.
Одеський апеляційний суд постановою від 18 квітня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2022 року - без змін. 
13 червня 2023 року ОСОБА_1 подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси                    від 27 жовтня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 18 квітня 2023 року з пропуском строку на касаційне оскарження. 
Подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з таких підстав.
 
Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу. 
 
ОСОБА_1 звернулася з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, яке мотивоване тим, що повний текст оскаржуваної постанови Одеського апеляційного суду від 18 квітня 2023 року складено 03 травня 2023 року, а отримано нею 18 травня 2023 року. Однак заявником не надано доказів, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції. 
Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.
За таких обставин, суд позбавлений можливості вирішити питання щодо поважності причин пропуску заявником строку на касаційне оскарження з наведених підстав.
Ураховуючи наведене, заявнику необхідно надати суду докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваної постанови апеляційного суду від 18 квітня 2023 року саме 18 травня 2023 року.
Також, в порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, заявником у касаційній скарзі не вказано підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
 
У касаційній скарзі заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а також посилається на висновок Верховного Суду, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює вирішення питання про відкриття касаційного провадження
 
Враховуючи викладене, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надіслати на адресу суду нову редакцію касаційної скарги, в якій згрупувати, систематизувати та чітко зазначити конкретну обов`язкову підставу (підстави) касаційного оскарження судових рішень у відповідності до визначеного статтею 389 ЦПК України переліку підстав для касаційного оскарження судових рішень та їх відповідне мотивування, надати копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи. 
 
Крім того, в порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
 
Ставка судового збору, чинна на час подання касаційної скарги на рішення суду, встановлена підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» та визначена у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.
 
Позовну заяву подано у 2022 році, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру юридичною особою становила 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (прожитковий мінімум для працездатних осіб - 2 481,00 грн, підпункт 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, чинній станом на час подання позову у цій справі), тому судовий збір за подання касаційної скарги за дві немайнові вимоги в даному випадку становить 9 924,00 грн (2 481,00 грн х 2 х  200 %).
 
Згідно з наданою квитанцією від 13 червня 2023 року № 0.0.3044511772.1 ОСОБА_1 сплатила судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 4 540,00 грн.
 
Враховуючи наведене, заявнику необхідно доплатити судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 5 384,00 грн (9 924,00 грн - 4 540,00 грн).
 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в розмірі 5 384,00 грн має бути перераховано за наступними реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс.                              р-н/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA288999980313151207000026007; код класифікації доходів бюджету - 22030102; найменування податку, збору, платежу - Судовий збір (Верховний Суд, 055).
 
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження оплати судового збору необхідно надати Верховному Суду квитанцію (платіжне доручення).
 
Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (залишення заяви без руху), про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Отже, касаційну скаргу слід залишити без руху з наданням можливості усунути вищевказані недоліки.
 
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 18 квітня 2023 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга буде повернута заявнику. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                        А. Ю. Зайцев