ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року	Львів	Справа № 380/18794/22 пров. № А/857/4457/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
судді-доповідача -	Шевчук С. М.	
суддів -	Кухтея Р. В.	
 	Носа С. П.	
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові    апеляційні скарги ОСОБА_1 та Сколівської міської ради на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2023 року  у справі № 380/18794/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Сколівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 

місце ухвалення судового рішення  	м. Львів	
Розгляд справи здійснено за правилами	спрощеного позовного провадження	
суддя у І інстанції	Чаплик І.Д.	
дата складання повного тексту рішення	не зазначена	
ВСТАНОВИВ:
        І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
19 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Сколівської міської ради, у якому просила:
визнати протиправним та скасувати рішення Сколівської міської ради Львівської області, прийняте на ХХХ сесії VIII скликання № 3251 від 17.11.2022 «Про відмову у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (адреса: с. Підгородці, Стрийський район, Львівська область), з метою передачі у власність (цільове призначення – для ведення особистого селянського господарства), гр. ОСОБА_2 »;
зобов`язати Сколівську міську раду (код ЄДРПОУ: 04056262) надати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) дозвіл на розроблення документації із землеустрою для одержання безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2 га, яка розташована на території с. Підгородці, Стрийського району, Львівської області;
стягнути зі Сколівської міської ради (код ЄДРПОУ: 04056262) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) моральну шкоду в розмірі 50   000,00 гривень;
стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Сколівської міської ради (код ЄДРПОУ: 04056262) судовий збір у розмірі 1980,80 грн. на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ).
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2023 року  у справі № 380/18794/22  адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Сколівської міської ради Львівської області, прийняте на ХХХ сесії VIII скликання № 3251 від 17.11.2022 року “Про відмову у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (адреса: с. Підгородці, Стрийський р-н, Львівська обл.), з метою передачі у власність (цільове призначення – для ведення особистого селянського господарства), гр. ОСОБА_2 ”.
Зобов`язано Сколівську міську раду повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 (вх. №588/02-09) від 07.05.2021 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою для одержання безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2 га, яка розташована на території с. Підгородці, Стрийського району, Львівської області протягом місяця з дня припинення чи закінчення правового режиму воєнного стану на території України.
Стягнуто із Сколівської міської ради (ЄДРПОУ: 04056262; адреса місцезнаходження: 82600, Львівська обл., Стрийський р-н, місто Сколе, майдан Незалежності, будинок 1) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань моральну шкоду в розмірі 5    000 (п`ять тисяч) грн.
У решті позовних вимог відмовлено.
Стягнуто із Сколівської міської ради (ЄДРПОУ: 04056262; адреса місцезнаходження: 82600, Львівська обл., Стрийський р-н, місто Сколе, майдан Незалежності, будинок 1) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань судові витрати в розмірі 1488 грн. 60 коп. (тисяча чотириста вісімдесят вісім гривень шістдесят копійок). 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач та позивач  звернулися з апеляційними  скаргами.
У якій відповідач  просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. 
На підтвердження доводів апеляційної скарги  відповідач вказує що суд безпідставно застосував до спірних правовідносин  постанову ВС від 27.02.2018 року у справі №545/808/17, позаяк на час винесення вказаної постанови не діяв правовий режим воєнного стану в Україні. Зазначає, що клопотання позивача двічі розглядалося на сесії Сколівської міської ради від 17.11.2022 року, а положення пп.5 п. 27 розділу Х Перехідних положень ЗК України забороняє під час дії воєнного стану безоплатну передачу земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі.
Позивач в свою чергу просить скасувати рішення суду першої інстанції  у частини покладеного обов`язку на відповідача  щодо повторного розгляду  клопотання позивача  та ухвалення в цій частині судового рішення про зобов`язання відповідача  надати дозвіл позивачу на розроблення документації із землеустрою безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2 га, яка розташована на території с. Підгородці, Стрийського району, Львівської області.
На підтвердження доводів апеляційної скарги  позивач вказує, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам справедливості і не забезпечує ефективного поновленого порушеного права, а також просить   урахувати висновки, відображені у постанові ВС від 28.05.2020 року у справі №819/654/17 щодо покладання судом обов`язків на уповноважений орган з прийняття конкретного рішення. Окрім того зазначає, що  відстрочення виконання судового рішення до закінчення воєнного стану  також не  забезпечує ефективного поновлення порушеного права позивача. Просить урахувати, що клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою було подано ще 06.05.2021року, а тому розпочатий процес приватизації повинен бути завершений за нормами законодавства яке діяло на момент звернення з вказаним клопотанням. Зазначає на незворотність дії Закону в часі та  неможливості застосування до спірних правовідносин положень Закону № 2145-ІХ, який набув чинності 07.04.2022 року.
Відповідач та позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційні скарги не скористалися, відповідно до частини 4  статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України  (далі  КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Про дату, час та місце розгляду справи відповідач та позивач в особі його представника повідомлені через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані  автоматизованої системи  документообігу суду. 
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалюючи судове рішення про  часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відмова відповідача у задоволенні клопотання позивача (на дату такого звернення) про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для одержання безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2 га, яка розташована на території с. Підгородці Стрийського району Львівської області за рахунок земель комунальної власності, що знаходяться у розпорядженні Сколівської міської ради  була протиправною. 
При цьому, судом ураховано Законом України від 24.03.2022 №2145-ХІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» (далі Закон №2145-XI) ( який набув чинності з 07.04.2022)  внесені зміни та доповнення до  Розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України,   суть яких  полягає в тому, що під час дії воєнного стану забороняється безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації.
Як наслідок, з метою  ефективного захисту прав позивача  у сфері земельних відносин та з урахуванням введеної заборони під час дії  в Україні воєнного стану  суд зобов`язав Сколівську міську раду повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 (вх. №588/02-09) від 07.05.2021 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою для одержання безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2 га, яка розташована на території с. Підгородці, Стрийського району, Львівської області протягом місяця з дня припинення чи закінчення правового режиму воєнного стану на території України.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 06 травня 2021 року позивач звернулась до Сколівської міської ради Львівської області з клопотанням про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для одержання безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2 га, яка розташована на території с. Підгородці Стрийського району Львівської області за рахунок земель комунальної власності, що знаходяться у розпорядженні Сколівської міської ради. До клопотання були додані копія паспорта, довідки про присвоєння РНОКПП та графічні матеріали, на яких зазначене бажане місце розташування земельної ділянки. Через те, що клопотання не було належним чином розглянуто у встановлені законом строки, позивач звернулась до суду з позовною заявою про визнання протиправною бездіяльності Сколівської міської ради та зобов`язання вчинити дії.
06 жовтня 2022 року Львівський окружний адміністративний суд виніс рішення по справі № 380/8644/22, яким частково задовольнив позовні вимоги. Визнав протиправною бездіяльність Сколівської міської ради щодо неприйняття рішення про надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення документації із землеустрою для одержання безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовно площею 2 га, яка розташована на території с. Підгородці, Стрийського району Львівської області. Зобов`язав Сколівську міську раду (адреса місцезнаходження: 82600, Львівська обл., Стрийський р-н, місто Сколе, майдан Незалежності, будинок 1; ЄДРПОУ: 04056262) протягом місяця з дня набрання даним рішенням законної сили на пленарному засіданні сесії повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 06.05.2021 щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для одержання безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2 га, яка розташована на території с. Підгородці Стрийського району Львівської області з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
17.11.2022 на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06.10.2022 у справі № 380/8644/22 Сколівська міська рада Львівської області на ХХХ сесії VIII скликання прийняла рішення № 3251 “Про відмову у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (адреса: с. Підгородці, Стрийський р-н, Львівська обл.), з метою передачі у власність (цільове призначення – для ведення особистого селянського господарства), гр. ОСОБА_2 ” (далі – рішення № 3251) на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 “Про введення воєнного стану в Україні”, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX “Про затвердження Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні”, Указу Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022 “Про продовження строку дії воєнного стану в Україні”, затвердженого Законом України від 15 березня 2022 року №2119-IX “Про затвердження Указу Президента України “Про продовження строку дії воєнного стану в Україні”, Указу Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 “Про продовження строку дії воєнного стану в Україні”, затвердженого Законом України від 21 квітня 2022 року №2212-IX “Про затвердження Указу Президента України “Про продовження строку дії воєнного стану в Україні”, Указу Президента України від 17 травня 2022 №341/2022 “Про продовження строку дії воєнного стану в Україні”, затвердженого Законом України від 22 травня 2022 року №2263-IX “Про затвердження Указу Президента України “Про продовження строку дії воєнного стану в Україні”, Указу Президента України від 12 серпня 2022 року №573/2022 “Про продовження строку дії воєнного стану в Україні”, затвердженого Законом України від 15 серпня 2022 року №2500-IX “Про затвердження Указу Президента України “Про продовження строку дії воєнного стану в Україні”, керуючись статтями 12, 81, підпунктом 5 пункту 27 розділу Х “Перехідні положення” Земельного кодексу України, Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану”, керуючись ст. 12, ч. 9 ст. 118, ст. 186 Земельного кодексу України, Закону України “Про землеустрій”, Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин” і відповідно до пункту 34 ч. 1 ст. 26 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”, яким відмовлено у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (адреса: с. Підгородці, Стрийський р-н, Львівська обл.), з метою передачі у власність (цільове призначення – для ведення особистого селянського господарства), гр. ОСОБА_1 .
Як випливає із листка поіменного голосування, за рішення № 3251, яке розглядалось на ХХХ сесії VIII скликання Сколівської міської ради, було проголосовано наступним чином: “за” - 19, “проти” - 0, “утримались” - 0, відсутні – 8, рішення прийнято.
Листом № 655/02-09 від 24.11.2022 позивача було повідомлено, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06.10.2022 по справі № 380/8644/22, а також відповідно до її заяви вх. №588/02-09 від 07.05.2021, на засіданні ХХХ сесії VIII скликання Сколівської міської ради, яке відбулось 17.11.2022, було розглянуто її клопотання. На підставі пп. 5 п. 27 Перехідних положень Земельного кодексу України, яким передбачено, що під час дії воєнного стану безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється, рішенням ХХХ сесії VIII скликання Сколівської міської ради було відмовлено позивачу у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (адреса: с. Підгородці, Стрийський р-н, Львівська обл.), з метою передачі у власність (цільове призначення – для ведення особистого селянського господарства), гр. ОСОБА_2 .
Також позивача повідомлено, що вона вправі повторно звернутися до Сколівської міської ради із вищезазначеною заявою після припинення чи скасування воєнного стану або внесення змін до чинного законодавства України щодо зняття заборони.
Не погодившись із таким рішенням Сколівської міської ради, позивач звернулась до суду із позовною заявою.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пунктом 34 частини першої статті 26 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” від 21 травня 1997 р. № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР) визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.
Спеціальним законом, що регулює земельні правовідносини в Україні, є Земельний кодекс України від 25.10.2001 № 2768-III (далі – ЗК України).
Відповідно до пунктів “а” і “б” ч. 1 ст. 12 ЗК України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. 
Положеннями ч. 3 ст. 22 ЗК України передбачено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Відповідно до пункту б ч.1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.
Порядок набуття відповідного права визначається главою 19 Розділу IV ЗК України.
Так, згідно із статтею 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
При цьому, згідно пункту “б” частини 1 статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в розмірі не більше 2,0 гектара для ведення особистого селянського господарства.
Частиною 1 статті 122 ЗК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Згідно з частиною першою ст. 118 ЗК України, громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.
Згідно з частиною шостою цієї ж статті, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
За змістом частини сьомої статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених  статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише: 
невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів; 
невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів; 
невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Разом з тим колегія суддів зазначає, що  Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022  у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої  статті 106 Конституції України,  Закону України "Про правовий режим воєнного стану"  введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжувався та діє на теперішній час.
Законом України від 24.03.2022 № 2145-ХІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану", який набрав чинності 07.04.2022 року, внесені зміни до деяких законодавчих актів України, зокрема до  Земельного кодексу України.
Відповідно до підп. 5 п. 27  Перехідних положень Земельного кодексу України  під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей: безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється.
Згідно з підп. 11 п. 27  Перехідних положень Земельного кодексу України  у період дії воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях особливості регулювання земельних відносин, передбачені цим пунктом, діють відповідно в межах України або окремої її місцевості, у якій введено воєнний стан.
Отже, до припинення (скасування) воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях діє встановлена законом заборона на безоплатну передачу у приватну власність земель державної та комунальної власності, надання уповноваженим органом виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, а також на розроблення відповідної документації.
Як наслідок з 27.05.2021 до припинення (скасування) воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях відповідач  в силу приведених приписів закону позбавлений права здійснювати  повноваження з приводу надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації.
Стосовно ж доводів апеляційної скарги позивача, щодо непоширення  приведених положень підп. 5 п. 27  Перехідних положень Земельного кодексу України на спірні правовідносини в силу вимог ст. 58 Конституції України та незворотності дії Закону, то колегія суддів зазначає, що пунктом 3 вказаного Указу Президента України № 64/2022 передбачено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 – 34, 38, 39, 41 – 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".
Відповідно до  ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VІІІ  (далі - Закон № 389-VІІІ) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Згідно ч. ч. 1, 20  Закону № 389-VІІІ  правовий статус та обмеження прав і свобод громадян та прав і законних інтересів юридичних осіб в умовах воєнного стану визначаються відповідно до  Конституції України  та цього  Закону.
Відповідно до   статті 64 Конституції України   конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. 
Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені  статтями 24,  25,  27,  28,  29,  40,  47,  51,  52,  55,  56,  57,  58,  59,  60,  61,  62,  63  цієї Конституції.
Водночас, правовідносини у сфері реалізації громадянами права на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в розмірі не більше 2,0 гектара для ведення особистого селянського господарства  не належать до переліку прав і свобод, перелічених у ч. 2  ст. 64 Основного Закону   (обмеження щодо яких не допускається в умовах воєнного або надзвичайного стану).
Як наслідок запроваджене  обмеження у сфері земельних відносин є таким, що ґрунтується на приписах  приведеного вище  Закону та  ст. 64  Конституції України. Обумовлені обмеження є  тимчасовими та таким, що направлені на забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності в умовах воєнного стану. 
Отож, з урахуванням запроваджених обмежень щодо  введеної заборони  на здійснення   відповідачем повноважень (у період воєнного стану у сфері земельних відносин)  з приводу надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою  безоплатної передачі у власність громадянам та  розроблення такої документації на переконання колегії суддів  єдиним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є покладання на відповідача обов`язку  повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 (вх. №588/02-09) від 07.05.2021 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою для одержання безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2 га, яка розташована на території с. Підгородці, Стрийського району, Львівської області протягом місяця з дня припинення чи закінчення правового режиму воєнного стану на території України.
Також колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції з приводу того, що чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень та підстав перелічених у статті 118 Земельного кодексу України в разі прийняття рішення про відмову у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою.
Стосовно ж доводів позивача про необхідність прийняття судом рішення про зобов`язання відповідача надати такий дозвіл, то колегія суддів зазначає, що в умовах воєнного стану  та запроваджених Законом України від 24.03.2022 № 2145-ХІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану" обмежень у сфері земельних відносин реалізація такого способу захисту порушеного права позивача є неприпустимою. Окрім того, для прийняття такого рішення необхідно забезпечити належних  розгляд клопотання відповідача в тому рахунку і на перевірку  підстав, передбачених ст. 118 ЗК України, що в свою чергу не було здійснено відповідачем. 
Стосовно ж доводів апеляційної скарги, які стосуються  визнання протиправним та скасування рішення Сколівської міської ради Львівської області № 3251 від 17.11.2022 року, то колегія суддів зазначає, що  запроваджені Законом України № 2145-ХІ від 24.03.2022  тимчасові обмеження на реалізацію відповідачем  повноважень  у сфері земельних відносин  слугували лише підставою для відкладення розгляду вказаного  клопотання позивача від 06 травня 2021 року до припинення чи закінчення правового режиму воєнного стану на території України чи окремій території, однак такі обмеження не могли бути  правовою підставою, визначеною ст. 118 ЗК України,  для    прийняття рішення про відмову позивачу у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.
Тому за наведених вище підстав, якими суд обґрунтував своє рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у  цій справі.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Досліджуючи питання, яке стосуються розподілу судових витрат понесених у даній справі, колегією суддів установлено, що з урахуванням положень ст. 139 КАС України відсутні підстави для перерозподілу та присудження судових витрат на користь будь-якої із сторін.  
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,  
                                             П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги   ОСОБА_1 та Сколівської міської ради    залишити без задоволення.
Рішення  Львівського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2023 року  у справі № 380/18794/22  залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої  статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. П. Нос